ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/13672/25 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Гайдаш В.А., Суддя-доповідач Кобаль М.І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого Кобаля М.І.,
суддів Бужак Н.П., Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БАК» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БАК» (далі по тексту – позивач, ТОВ «БАК») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі по тексту – відповідач, ГУ ДПС у Черкаській області) в якому просило, з урахуванням заяви від 30.12.2025 про збільшення позовних вимог:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Черкаській області від 08.10.2025 № 1009/23-00-09-03-36 «Про припинення дії ліцензії на право зберігання пального», відповідно до якого припинено ліцензію на право зберігання пального реєстраційний номер 23240414202400283;
- зобов`язати ГУ ДПС у Черкаській області внести до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального відомості про те, що ліцензія на право зберігання пального реєстраційний номер 23240414202400283, вважається діючою з дати її припинення;
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Черкаській області від 08.10.2025 № 1008/23-00-09-03-36 «Про припинення дії ліцензії на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки», відповідно до якого припинено ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки) реєстраційний номер 23240414202400268;
- зобов`язати ГУ ДПС у Черкаській області внести до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального відомості про те, що ліцензія на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки) реєстраційний номер 23240414202400268, вважається діючою з дати її припинення;
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Черкаській області від 08.10.2025 № 1010/23-00-09-03-36 «Про припинення дії ліцензії на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним», відповідно до якого припинено ліцензію на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним реєстраційний номер 990514202400175;
- зобов`язати ГУ ДПС у Черкаській області внести до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального відомості про те, що ліцензія на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним реєстраційний номер 990514202400175, вважається діючою з дати її припинення.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року значений позов задоволено повністю. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного. 
Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ТОВ «БАК» зареєстровано як юридична особа 11.09.2015. Основний вид діяльності: 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами. Інші види діяльності: 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 80.10 Діяльність приватних охоронних служб; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.30 Роздрібна торгівля пальним; 52.10 Складське господарство; 46.12 Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами.
Позивач здійснює господарську діяльність на нафтобазі, яка знаходиться за адресою: Черкаська область, Уманський район, с. Христинівка, вул. Прибережна, буд. 1.
Головним управлінням ДПС у Черкаській області видано ТОВ «БАК» наступні ліценції:
- ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі: реєстраційний номер 990514202400175, дата реєстрації 22.10.2024, термін дії з 01.11.2024 до 01.11.2029;
- ліцензію на право зберігання пального: реєстраційний номер 23240414202400283, дата реєстрації 22.10.2024, термін дії з 01.11.2024 до 01.11.2029;
- ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки): реєстраційний номер 23240414202400268, дата реєстрації 31.10.2024, термін дії з 01.11.2024 до 01.11.2029.
Відповідно до наказу ГУ ДПС у Черкаській області від 27.08.2025 № 2145-п, та згідно з направленнями на перевірку, виданими ГУ ДПС Черкаській області від 27.08.2025 № 3590/23-00-09-01-15, № 3591/23-00-09-01-15, проведено з 28.08.2025 по 05.09.2025 фактичну перевірку діяльності ТОВ «БАК» за місцем провадження діяльності за адресою: Черкаська обл., Уманський р-н, с. Христинівка, вул. Прибережна, буд. 1А.
За результатами вказаної перевірки, посадовими особами відповідача складено акт від 08.09.2025 № 13844/23-00-09-01-16/40006097 «Про результати фактичної перевірки ТОВ «БАК», відповідно до якого перевіркою встановлено, що на акцизному складі № 1003745 за адресою: Черкаська область, Уманський р-н, с. Христинівка, вул. Прибережна, буд. 1А, де провадить свою господарську діяльність ТОВ «БАК», необладнання 2-х витратомірів-лічильників та 9-х рівнемірів-лічильників (далі по тексту – акт перевірки). 
Відповідно до акта перевірки контролюючим органом встановлено наступні порушення: 
- п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, із змінами та доповненнями, а саме: необладнаними 2-х витратомірів-лічильників та 9-х рівнемірів-лічильників;
- п. 14 ч. 2 ст. 46 Закону України від 18.06.2024 № 3817-IX «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»;
- п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України.
На підставі акта перевірки ГУ ДПС у Черкаській області прийнято рішення від 08.10.2025 (далі по тексту – оскаржувані рішення), а саме: 
- № 1008/23-00-09-03-36 про припинення дії ліцензій на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки № 23240414202400268;
- № 1009/23-00-09-03-36 про припинення дії ліцензій на право зберігання пального № 23240414202400283;
- № 1010/23-00-09-03-36 про припинення дії ліцензій на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним № 990514202400175.
Позивач, не погоджуючись з оскаржуваними рішеннями, подав до Державної податкової служби України скарги від 10.10.2025 № 1010/1, № 1010/2 та від 09.10.2025 № 1010/3 на рішення відповідача від 08.10.2025 № 1008/23-00-09-03-36, № 1009/23-00-09-03-36 та № 1010/23-00-09-03-36.
Рішеннями ДПС України від 05.12.2025 № 35008/6/99-00-06-03-03-06, № 34913/6/99-00-06-03-03-06 рішення ГУ ДПС У Черкаській області від 08.10.2025 № 1008/23-00-09-03-36, № 1009/23-00-09-03-36 залишено без змін, а скарги позивача без задоволення.
Вважаючи протиправними оскаржувані рішення, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів.
Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами наявність встановлених пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України, п. 14 ч. 2 ст. 46 Закону № 3817-ІХ, п. 85.2 ст. 85 ПК України підстав для прийняття рішень про припинення дії ліцензій ТОВ «БАК», а тому .оскаржувані рішення ГУ ДПС у Черкаській від 08.10.2025 № 1008/23-00-09-03-36, № 1009/23-00-09-03-36 та № 1010/23-00-09-03-36 є протиправними та підлягають скасуванню.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Абзацом 1- 3 підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що акцизний склад - це: 
а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів; 
б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.
Розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу (підпункт 14.1.224 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
Відповідно до абзацу першого підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.
Так, абз. 4-8 підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України передбачено, що витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.
Паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.
Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:
а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;
б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.
Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.
З аналізу вказаних правових норм вбачається, що розпорядники акцизних складів зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі. Без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, забороняється здійснення реалізації пального.
Процедуру створення та ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі (далі - Реєстр), а також порядок передачі облікових даних (обсягу обігу та залишку пального) з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів визначає Порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 № 891 (далі Порядок № 891).
Реєстр - електронна база даних, яка містить податкову інформацію про розпорядників акцизних складів, наявні у них акцизні склади, розташовані на акцизних складах резервуари, витратоміри та рівнеміри, їх серійні (ідентифікаційні) номери, а також дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про фактичний обсяг обігу пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТЗЕД, акцизних складів та розпорядників акцизних складів (підпункт 5 пункту 2 Порядку № 891).
Згідно із пунктом 3 Порядку № 891 адміністратором та держателем Реєстру є контролюючий орган, який зокрема забезпечує: створення програмного продукту, що забезпечує функціонування Реєстру, приймання від розпорядників акцизних складів електронних документів для наповнення Реєстру, обробку електронних документів для наповнення Реєстру та перенесення з них даних до Реєстру, збереження даних, що містяться в Реєстрі.
Інформація, що міститься в електронних документах для наповнення Реєстру та в Реєстрі, використовується посадовими особами контролюючих органів під час виконання ними функцій, передбачених підпунктом 19-1.1.14 пункту 19-1.1 статті 19-1 та абзацом першим пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України (пункт 13 Порядку № 891).
Наказом Міністерства фінансів України від 27 листопада 2018 року № 944 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 січня 2019 р. за № 4/32975) затверджений Формат даних та структура Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі (далі Наказ № 944).
Відповідно до пункту 1 Розділу І Наказу № 944 Єдиний державний реєстр витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі (далі - Реєстр) - електронна база даних, яка містить податкову інформацію про наявність у розпорядників акцизних складів витратомірів та рівнемірів, їх серійні (ідентифікаційні) номери, відомості щодо резервуарів та акцизних складів, на яких встановлені витратоміри і рівнеміри, а також облікові дані щодо обсягів обігу та залишку пального за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД у розрізі резервуарів та акцизних складів.
Згідно пункту 1 Розділу ІІ Наказу № 944 Реєстр складається із записів з посиланням на електронні документи, які подаються у вигляді таких форм: довідка про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри (далі - Довідка 1); довідка про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального (далі - Довідка 2).
Пунктом 5 Розділу ІІ Наказу № 944 передбачено, що основна Довідка 1 надсилається окремо щодо кожного акцизного складу пального одноразово; основна Довідка 2 формується після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі, але не пізніше 23 години 59 хвилин цієї доби, до початку здійснення операцій з обігу пального у добу, що настає за звітною добою, та надсилається не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою; коригуючі довідки формуються і надсилаються протягом трьох календарних днів з дати виявлення помилки (помилок) у наданій у довідках інформації; коригуюча довідка подається не частіше одного разу на добу.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України, визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 18.06.2024 № 3817-IX (далі Закон № 3817-IX, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини 1 статті 46 Закону № 3817-IX дія ліцензії припиняється шляхом прийняття органом ліцензування, який надав відповідну ліцензію, рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності.
За приписами норми підпункту 14 частини 2 статті 46 Закону № 3817-IX підставами для прийняття органом ліцензування рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності є, зокрема: факт необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального в резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, відповідно до підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України (крім випадків, встановлених абзацом дванадцятим підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України, про що у встановленому порядку повідомлено податковий орган), встановлений контролюючим органом під час перевірки та зафіксований в акті такої перевірки.
Згідно з п. 85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Положеннями підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з акта перевірки від 08.09.2025 № 13844/23-00-09-01-16/40006097, підставою для висновку контролюючого органу про порушення ТОВ «БАК» вимог підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України стало те, що на акцизному складі № 1003745 за адресою: Черкаська область, Уманський р-н, с. Христинівка, вул. Прибережна, буд. 1А, де провадить свою господарську діяльність ТОВ «БАК», не обладнано 2-х витратомірів-лічильників та 9-х рівнемірів-лічильників.
Згідно з актом перевірки, під час її проведення, ТОВ «БАК» не надано документи, що підтверджують позитивні результати повірки або оцінки відповідності 2-х витратомірів-лічильників та 9-х рівнемірів-лічильників.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Так, з акта перевірки вбачається, що на акцизному складі ТОВ «БАК» № 1003745 наявні 12 резервуарів для зберігання пального та 3 місця наливу пального.
На підтвердження належного обладнання 12-ти резервуарів рівнемірами-лічильниками та 3-х місць наливу пального витратомірами-лічильниками ТОВ «БАК» надало договори поставки обладнання від 18.05.2017 № 18-05/17, від 14.09.2017 № 14-09/1/2017 та акт приймання виконаних робіт №21/05-1/18 від травня 2018 року. Зазначені документи свідчать про фактичне встановлення та готовність засобів вимірювання до експлуатації.
Також, довідкою про розпорядника акцизного складу, а також квитанцією від 01.10.2019 № 2 (реєстраційний номер 9226181231) підтверджується факт реєстрації всіх зазначених засобів вимірювальної техніки в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі.
Крім того, у матеріалах справи наявні копії документів, що підтверджують проведення оцінки відповідності обладнаних засобів вимірювальної техніки, а саме:
- для 3-х витратомірів-лічильників: копія Сертифіката перевірки типу № UA.TR.113-0019-17 (чинний до 07.02.2027).
- для 12-ти рівнемірів-лічильників: копії Сертифікатів перевірки типу № UA.TR.113-0061-18 (чинний до 06.02.2028) та №UA.TR.113-0035-17 (чинний до 08.02.2027).
Разом з тим, податковим органом зазначено лише 1 витратомір та 3 рівнемірів, попри фактичне обладнання складу 3 витратомірами та 12 рівнемірами. 
При цьому, в акті перевірки не конкретизовано, які саме засоби вимірювання (з наявних та ідентифікованих документально) ГУ ДПС у Черкаській області вважає встановленими згідно з пп. 230.1.2 ПК України.
Також, в матеріалах справи наявні копії Сертифікатів перевірки типу (№ UA.TR.113-0019-17, № UA.TR.113-0061-18 та № UA.TR.113-0035-17), термін дії яких охоплює період проведення перевірки, які в свою чергу, підтверджують належним чином відповідність усіх 3-х витратомірів та 12-ти рівнемірів-лічильників вимогам пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України. 
Зазначені сертифікати є чинними (до 2027 та 2028 років відповідно), встановлені на складі засоби вимірювання є легітимними та сертифікованими станом на день перевірки 28.08.2025.
Крім того, відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 № 1314-VII повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.
Оцінку відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів проводять виробники цих засобів, призначені органи з оцінки відповідності та інші суб`єкти, визначені у відповідних технічних регламентах або передбачених ними процедурах оцінки відповідності (абз. 2 ч. 1 ст. 16 Закону № 1314-VII).
Для додаткового підтвердження відповідності встановлених засобів вимірювальної техніки вимогам законодавства, ТОВ «БАК» забезпечило проведення їхньої повірки. За результатами процедури підтверджено повну справність та точність усіх 3-х витратомірів та 12-ти рівнемірів, що засвідчено Свідоцтвами № СП 8.069-2025 (діє до 10.09.2027) та № СП 8.070-2025 (діє до 11.09.2029).
З огляду на вище викладені правові норми та обставини справи, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що факт обладнання акцизного складу належними засобами вимірювальної техніки підтверджується не лише їх фізичною наявністю, а й документами про оцінку відповідності, виданими згідно з технічними регламентами. Наявність чинних Сертифікатів підтверджує, що всі встановлені на складі одиниці обладнання (3 витратоміри та 12 рівнемірів) офіційно дозволені до експлуатації та повністю відповідають технічним стандартам, визначеним у пп. 230.1.2 ПК України. 
Щодо доводів апелянта про порушення ТОВ «БАК» п. 14 ч. 2 ст. 46 Закону № 3817-ІХ, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Так, згідно п. 14 ч. 2 ст. 46 Закону № 3817-ІХ, підставою для припинення ліцензії є факт необладнання акцизного складу витратомірами та рівнемірами-лічильниками або їх нереєстрація в Єдиному державному реєстрі відповідно до пп. 230.1.2 ПКУ. 
У даному випадку, сукупність наданих позивачем наведених вище доказів (договори, акти, сертифікати та квитанції про реєстрацію) у повному обсязі підтверджує належне обладнання 12 резервуарів ТОВ «БАК» рівнемірами та 3 місць наливу - витратомірами-лічильниками, а тому вказані посилання скаржника є безпідставними та не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції.
Щодо доводів апелянта про порушення ТОВ «БАК» п. 85.2 ст. 85 ПК України, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Так, з матеріалів справи вбачається, що під час проведення фактичної перевірки, контролюючий орган письмовим зверненням № б/н від 28.08.2025 про отримання документів (їх належним чином завірених копій) було запропоновано позивачу надати документи, що підтверджують позитивні результати повірки або оцінки відповідності 2-х витратомірів-лічильників та 9-х рівнемірів-лічильників. 
У відповідь на письмовий запит ГУ ДПС від 28.08.2025, ТОВ «БАК» супровідним листом від 03.09.2025 № 0309/1 скерувало 03.09.2025 запитувані документи про повірку та оцінку відповідності засобів вимірювальної техніки (а.с.148-178).
Однак, відповідно до акта ненадання документів (їх завірених копій) від 08.09.2025 № 1855/23-00-09-01-13, податковим органом зазначено, що станом на 05.09.2025, зазначені вище документи перевірки ТОВ «БАК» не надало.
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що вказані висновки контролюючого органу, викладені в акті від 08.09.2025 № 1855/23-00-09-01-13 про ненадання документів, не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема листом ТОВ «БАК» від 03.09.2025 № 0309/1 про надіслання запитуваних документів про повірку та оцінку відповідності засобів вимірювальної техніки (а.с.148-178).
Таким чином, оскільки позивач забезпечив надання документів у межах терміну проведення перевірки, порушення вимог ст. 85 ПК України в діях товариства відсутнє.
Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що оскаржувані рішення ГУ ДПС у Черкаській області про припинення дії ліцензій ТОВ «БАК» є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки відповідачем не доведено належними та допустимими доказими наявність, встановлених пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України, п. 14 ч. 2 ст. 46 Закону № 3817-ІХ, п. 85.2 ст. 85 ПК України, підстав для прийняття оскаржуваних рішень про припинення дії ліцензій ТОВ «БАК».
Щодо позовної вимоги про зобов`язання ГУ ДПС у Черкаській області внести відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів про те, що ліцензія на право зберігання пального реєстраційний номер 23240414202400283, ліцензія на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки) реєстраційний номер 23240414202400268 та ліцензія на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним реєстраційний номер 990514202400175 вважається діючими з дати їх припинення, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Правовими положеннями абз. 2 ч. 5 ст. 46 Закону № 3817-IX регламентовано, що у разі якщо за результатами адміністративного або судового оскарження рішення органу ліцензування про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності рішення прийнято на користь платника податку, то ліцензія, що була припинена таким рішенням органу ліцензування, вважається діючою з дати її припинення.
У свою чергу, абз. 2-3 частини 8 статті 46 Закону № 3817-IX встановлено, що у разі судового оскарження рішення територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності відомості про те, що ліцензія вважається діючою з дати її припинення, вносяться посадовою особою відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику (у разі якщо ліцензія видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику), до Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, або до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня за днем отримання таким територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, рішення суду, яке набрало законної сили та прийняте на користь ліцензіата.
Орган ліцензування у день внесення до Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, або до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального відомостей про те, що ліцензія вважається діючою з дати її припинення за результатом адміністративного або судового оскарження, направляє ліцензіату витяг із зазначеного реєстру в електронній формі у порядку, встановленому статтею 42 Податкового кодексу України.
З урахуванням вище зазначених висновків суду про протиправність оскаржуваних рішень ГУ ДПС у Черкаській області про припинення дії оскаржуваних ліцензій ТОВ «БАК», існують законні підстави для належного та ефективного захисту прав позивача для задоволення похідних позовних вимог в частині зобов`язання ГУ ДПС у Черкаській області внести відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів про те, що оскаржувані ліцензії ТОВ «БАК» вважається діючими з дати їх припинення.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.
Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.
Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст. 13 Конвенції).
При цьому, судом враховуються висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні у справі «Каіч та інші проти Хорватії», в якому ЄСПЛ зазначив, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.
Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.
У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Так, згідно ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.
Керуючись ст.ст. 242, 257, 260, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скарги Головного управління ДПС у Черкаській області – залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Н.П. Бужак 

Ю.К. Черпак

Повний текст виготовлено 13.05.2026 року