Справа №701/325/26
Провадження №2/701/352/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2026 року	Маньківський районний суд, Черкаської області	
в складі: головуючого - судді -	Калієвського І.  Д. 	
за участю секретаря -	Байдужій Г. І.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Маньківка справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів про визначення додаткового строку на прийняття спадщини та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. 
На підставу своїх вимог спирається на те що  ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Петушки Петушкінського району Володимирської області померла позивачки рідна тітка по матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 10.03.2022 року складено відповідний актовий запис №170229330002000267001, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 10.03.2022 року. Довідка Кищенецького старостинського округу Маньківської територіальної громади Уманського району Черкаської області від 03.012.2025 року №94 інформує та підтверджує, що станом на 8 березня 2022 року у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до погосподарської книги на 2021-2025 роки №2 ст. 58-60, склад зареєстрованих осіб такий: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тобто, даною інформацією підтверджується, що позивачки тітка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент смерті була зареєстрована за постійним місцем проживання в АДРЕСА_1 . Її мати – ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Кищенці Маньківського району Черкаської області, про що 18.12.2003 року складено відповідний актовий запис №24, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 18.12.2003 року виконавчим комітетом Кищенецької сільської ради Маньківського району Черкаської області. Дошлюбне прізвище позивачки матері було " ОСОБА_6 ", її матір`ю та батьком були ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Дошлюбне прізвище тітки було також " ОСОБА_6 ", її матір`ю та батьком були ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Позивачка дізналася, що після смерті тітки залишилось спадкове майно, яке потрібно переоформити у спадщину, зокрема залишились земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в селі Кищенці Уманського району Черкаської області за межами населеного пункту: земельна ділянка площею 3,2438 га., під кадастровим номером 7123183000:02:001:0030, 1/2 земельної ділянки загальною площею 3,2493 га., під кадастровим номером 7123183000:02:001:0021, земельна ділянка площею 3,2459 га., під кадастровим номером 7123183000:02:001:0029. Про наявність спадкового майна позивач дізналася після отримання усної відповідної інформації від СФГ «Стрілиця» та СФГ «Обрії», у яких земля перебуває в користуванні (оренді), переданої покійною тіткою, при цьому її до цього не було відомо про наявність спадщини, про її наявність та відповідно можливість оформлення нею спадщини було повідомлено орендарями та надано всю наявну документацію на спадкове майно у грудні місяці 2025 року. При цьому, оригіналів правовстановлюючих документів не було її передано по причині їх відсутності, фактично вони втрачені. Після цього позивачка почала займатись оформленням спадщини після смерті тітки, відшуковувати усю наявну документацію, необхідну для звернення до нотаріуса для подальшого оформлення спадщини. Таким чином, лише після отримання усієї наявної інформації щодо смерті тітки та отримання документів у неї з`явилась можливість звернутись до нотаріуса за місцем відкриття спадщини (останнім зареєстрованим місцем проживання спадкодавця) для подальшого оформлення спадщини. 16.01.2026 року з усіма наявними документами позивач звернулась до Маньківської державної нотаріальної контори з відповідною заявою щодо видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки, які належали тітці – ОСОБА_9 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак при цьому виявилось, що у неї немає можливості оформити у спадщину в нотаріальному порядку вказане спадкове майно. Згідно листа за вих. №26/02-31 від 20.01.2026 року державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.01.2026 року. Даною постановою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки, які належали тітці – ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на час смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане належне покійній тітці майно мотивована тим, що заявником не було подано у встановлений шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини та не було пред`явлено правовстановлюючий документ на земельні ділянки, як це вимагає пункт 4.16 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Згідно пункту 4.16 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку, видача свідоцтва па саме свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. У видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, одночасно надано інформацію про те, що на підставі заяви ОСОБА_3 (відповідач - 2) від 11.05.2022 року про прийняття спадщини за заповітом після смерті – ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., була відкрита спадкова справа №72 за 2022 рік. За даними спадкового реєстру було перевірено наявність відкритої спадкової справи, спадкового договору чи заповіту, складеного спадкодавцем. На момент заведення спадкової справи виявлено заповіт, посвідчений Коваль С.І., секретарем виконавчого комітету Кищенецької сільської ради Маньківського району Черкаської області 7 вересня 2012 року за р.№39 на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,3761 га., згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІV-ЧР №028643 на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_10 в рівних долях від імені ОСОБА_4 . Таким чином, нотаріусом підтверджено, що після смерті ОСОБА_4 у Маньківській державній нотаріальній конторі відкрита спадкова справа №72 за 2022 рік. При цьому заяву про прийняття спадщини за заповітом подала лише ОСОБА_3 (відповідач - 2), заповітом від 7 вересня 2012 року за р.№39 спадкодавець заповіла житловий будинок та присадибну земельну ділянку в АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_10 в рівних долях. Після отримання вказаної інформації позивачка звернулась до ОСОБА_3 (відповідач - 2) з проханням надати наявну інформацію та документацію для можливості оформлення спадщини. На що її було повідомлено, що ОСОБА_10 (син ОСОБА_3 ), на ім`я якого в тому числі було вчинено заповіт на житловий будинок та присадибну земельну ділянку, - помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 21 року в селищі Маньківка Маньківського району Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 19.07.2017 року виконавчим комітетом Кищенецької сільської ради Маньківського району Черкаської області. Також її було надано копії свідоцтва про смерть на витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 11.05.2022 про реєстрацію відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_4 . Таким чином, один із спадкоємців за заповітом помер раніше спадкодавця, тобто чинність заповіту щодо нього припинилась на підставі закону. При цьому, заповіт спадкодавцем вчинено лише щодо житлового будинку та присадибної земельної ділянки, які не є предметом спадкування за законом, та не входять до об`єктів спадкування за даним позовом. Разом з тим, позивачці відомо, що спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 залишилась дочка - ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_11 ), відповідач - 1 по справі, яка заяву про прийняття спадщини не подавала, наявними є підтвердження вказаних родинних відносин (свідоцтво про народження, витяг з ДРАЦС щодо підтвердження дошлюбного прізвища), які віднайдено серед речей померлої. Таким чином, вказаних осіб визначено відповідачами по справі. За наявними віднайденими документами, після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, яке потрібно переоформити у спадщину в порядку спадкування за законом, а саме: - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва під кадастровим номером 7123183000:02:001:0030, площею 3,2438 га., розташована на території Кищенецької сільської ради Маньківського району Черкаської області, належна ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ЧР-11-11-1010 від 02.07.2001 року. Наявною є копія правовстановлюючого документа (державного акта на право власності), що підтверджує факт наявності та належності спадкового майна спадкодавцеві. При цьому, зміна кадастрового номера земельної ділянки, зазначеного у державному акті підтверджується відповідним повідомленням кадастрового реєстратора. Також належність земельної ділянки підтверджується інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 10.12.2025. Вартість даної земельної ділянки згідно витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки становить 135869,93 грн.; - 1/2 частка земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва під кадастровим номером 7123183000:02:001:0021, загальною площею 3,2492 га., розташована на території Кищенецької сільської ради Маньківського району Черкаської області, належна ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ЧР-11-11-1007 від 02.07.2001 року, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.08.2004 року, виданого Маньківською державною нотаріальною конторою у спадковій справі №367 за 2004 рік. Наявною є копія правовстановлюючого документа (державного акта на право власності) та вказаного свідоцтва про право на спадщину, що підтверджує факт наявності та належності спадкового майна спадкодавцеві. При цьому, зміна кадастрового номера земельної ділянки, зазначеного у державному акті підтверджується відповідним повідомленням кадастрового реєстратора. Також належність земельної ділянки підтверджується інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 10.12.2025. Вартість даної земельної ділянки згідно витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки становить 172794,25 грн., відповідно вартість частки складає 86397,125 грн.; - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва під кадастровим номером 7123183000:02:001:0029, площею 3,2459 га., розташована на території Кищенецької сільської ради Маньківського району Черкаської області, належна ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ЧР-11-11-1006 від 02.07.2001 року, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.08.2004 року, виданого Маньківською державною нотаріальною конторою у спадковій справі №367 за 2004 рік. Наявною є копія правовстановлюючого документа (державного акта на право власності) та вказаного свідоцтва про право на спадщину, що підтверджує факт наявності та належності спадкового майна спадкодавцеві. При цьому, зміна кадастрового номера земельної ділянки, зазначеного у державному акті підтверджується відповідним повідомленням кадастрового реєстратора. Також належність земельної ділянки підтверджується інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 14.12.2025. Вартість даної земельної ділянки згідно витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки становить 136163,97 грн. Відмова у вчиненні нотаріальної дії виключає можливість оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Відповідно до положень статті 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Якщо спадкоємець протягом встановленого строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Нотаріусом повідомлено, що спадкоємцем не подано заяву про прийняття спадщини у встановлений строк, а також не надано документів, які б підтверджували факт проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім того, згідно з вимогами підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Згідно з вимогами пункту 2 частини першої статті 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у разі, коли не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. У зв`язку з відмовою у вчиненні нотаріальної дії та фактичною неможливістю оформлення спадщини в нотаріальному порядку, вимушена звертатись до суду з даним позовом. Наявність спадкового майна підтверджується наявними копіями правовстановлюючих документів – державними актами на право приватної власності на землю та свідоцтвом про право на спадщину, згідно яких власником земельних ділянок вказана ОСОБА_4 , рідна тітка позивача. Також це підтверджується інформацією з Державного земельного кадастру. У зв`язку з відсутністю (втратою) документів на спадкове майно, позивачем здійснено замовлення публікації оголошення про втрату правовстановлюючих документів в газеті «Жашківщина», №7 (1104898) за 13.02.2026. Разом з тим, хоча у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено з підстави відсутності правовстановлюючого документа та пропуску строку на прийняття спадщини, наявні документи підтверджують те, що майно дійсно належало покійній, за життя вона отримала правовстановлюючі документи на майно, однак ці документи втрачено, також наявними є обставини, які дають підстави для продовження строку на прийняття спадщини. У видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено з викладених підстав пропуску строку на прийняття спадщини, на що слід зазначити наступне. Як зазначено вище, правовстановлюючі документи на спадкове майно відсутні, про наявність спадкового майна її раніше не було відомо, інформацію про це нею було отримано від СФГ «Стрілиця» та СФГ «Обрії», у яких земля перебуває в користуванні (оренді), переданої покійною тіткою, при цьому її до цього не було відомо про наявність спадщини, про її наявність та відповідно можливість оформлення нею спадщини було повідомлено орендарями та надано всю наявну документацію на спадкове майно у грудні місяці 2025 року. При цьому, оригіналів правовстановлюючих документів не було її передано по причині їх відсутності, фактично вони втрачені. Тобто, власне відсутність інформації про наявність спадщини після смерті тітки а також відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно вже створювали об`єктивні перешкоди для оформлення спадщини, що підтверджується власне і кінцево винесеною постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстави, зокрема відсутності правовстановлюючих документів. Після цього вона також зверталась до спадкоємиці за заповітом, яка надала в березні місяці 2026 року додаткову інформацію та наявні документи. Разом з тим, наявними є обставини того, що у зв`язку з введенням воєнного стану внаслідок військової агресії росії усі дії, пов`язані з оформленням спадщини об`єктивно були обмеженими, що у сукупністю з вищевикладеними обставинами відсутності інформації як щодо смерті, наявності спадкової маси та відсутності оригіналів правовстановлюючих документів, об`єктивно не давало можливості раніше вчасно звернутись за оформленням спадщини. Тим часом, шестимісячний строк на подання заяви про прийняття спадщини сплив, і виявилось, що оформити спадщину немає можливості в зв`язку як з пропущенням строку для подання заяви про прийняття спадщини, так і у зв`язку з втратою правовстановлюючих документів. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як зазначено вище та підтверджується документально, вищевказані обставини об`єктивно не давали можливості вчасно звернутись до нотаріуса, і є поважною причиною пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини. При цьому, наявним є спадкоємець, який прийняв спадщину та подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори – відповідач - 2 по справі, ОСОБА_3 , яка на позивачки звернення усно повідомила, що не заперечує проти оформлення спадщини за законом. У відповідності до ч. 2 ст. 1272 ЦК України, за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Як зазначено, відповідач - 2, яка прийняла спадщину, усно надала згоду на прийняття позивачкою спадщини, однак, за наявних умов відмови у вчиненні нотаріальної дії виключається можливість оформлення спадщини у нотаріальному порядку. У зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, у позивача - спадкоємця немає можливості оформити право власності на спадкове майно у іншому порядку, ніж шляхом звернення з даним позовом до суду про визнання права власності на майно в порядку спадкування, оскільки іншої можливості оформити право власності на майно немає. У зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, у позивача - спадкоємця немає можливості оформити право власності на спадкове майно у іншому порядку, ніж шляхом звернення з даним позовом до суду про визнання права власності на майно в порядку спадкування, оскільки іншої можливості оформити право власності на майно немає, і в даному випадку ефективним способом захисту порушеного права є саме вимога про визнання права власності, що і змусило позивачку звернутись з відповідним позовом до суду.
Позивач до суду не з`явилася, але в своїй позовній заяві просила справу слухати в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідачі: ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки визнані поважними невідомі, заяв та клопотань не надходило, але їх неявка за даних обставин не перешкоджає розгляду справи по суті у їх відсутність на підставі зібраних доказів.
Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК України, стаття 2 КПК України). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. 
У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Петушки Петушкінського району Володимирської області померла позивачки рідна тітка по матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 10.03.2022 року складено відповідний актовий запис №170229330002000267001, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 10.03.2022 року (а.с.18). 
Довідка Кищенецького старостинського округу Маньківської територіальної громади Уманського району Черкаської області від 03.012.2025 року №94 інформує та підтверджує, що станом на 8 березня 2022 року у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до погосподарської книги на 2021-2025 роки №2 ст. 58-60, склад зареєстрованих осіб такий: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.23).
Тобто, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент смерті була зареєстрована за постійним місцем проживання в АДРЕСА_1 .
Позивача мати – ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Кищенці Маньківського району Черкаської області, про що 18.12.2003 року складено відповідний актовий запис №24, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 18.12.2003 року виконавчим комітетом Кищенецької сільської ради Маньківського району Черкаської області (а.с.15). 
Дошлюбне прізвище позивачки матері було ОСОБА_6 , її матір`ю та батьком були ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Дошлюбне прізвище тітки було також ОСОБА_6 , її матір`ю та батьком були ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.14,16, 17-22).
Позивач обгрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що вона дізналася, що після смерті тітки залишилось спадкове майно, яке потрібно переоформити у спадщину, зокрема залишились земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в селі Кищенці Уманського району Черкаської області за межами населеного пункту: земельна ділянка площею 3,2438 га., під кадастровим номером 7123183000:02:001:0030, 1/2 земельної ділянки загальною площею 3,2493 га., під кадастровим номером 7123183000:02:001:0021, земельна ділянка площею 3,2459 га., під кадастровим номером 7123183000:02:001:0029. Про наявність даного спадкового майна позивач дізналася після отримання усної відповідної інформації від СФГ «Стрілиця» та СФГ «Обрії», у яких земля перебуває в користуванні (оренді), переданої покійною тіткою, при цьому її до цього не було відомо про наявність спадщини, про її наявність та відповідно можливість оформлення нею спадщини було повідомлено орендарями та надано всю наявну документацію на спадкове майно у грудні місяці 2025 року. При цьому, оригіналів правовстановлюючих документів не було її передано по причині їх відсутності, фактично вони втрачені. Після цього позивачка почала займатись оформленням спадщини після смерті тітки, відшуковувати усю наявну документацію, необхідну для звернення до нотаріуса для подальшого оформлення спадщини. Таким чином, лише після отримання усієї наявної інформації щодо смерті тітки та отримання документів у неї з`явилась можливість звернутись до нотаріуса за місцем відкриття спадщини (останнім зареєстрованим місцем проживання спадкодавця) для подальшого оформлення спадщини.
16.01.2026 року позивач звернулась до Маньківської державної нотаріальної контори з відповідною заявою щодо видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки, які належали тітці – ОСОБА_9 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак при цьому виявилось, що у неї немає можливості оформити у спадщину в нотаріальному порядку вказане спадкове майно (а.с.24).
Згідно листа за вих. №26/02-31 від 20.01.2026 року державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.01.2026 року. Даною постановою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки, які належали тітці – ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на час смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане належне покійній тітці майно мотивована тим, що заявником не було подано у встановлений шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини та не було пред`явлено правовстановлюючий документ на земельні ділянки, як це вимагає пункт 4.16 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Згідно пункту 4.16 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку, видача свідоцтва па саме свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. У видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, одночасно надано інформацію про те, що на підставі заяви ОСОБА_3 (відповідач - 2) від 11.05.2022 року про прийняття спадщини за заповітом після смерті – ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., була відкрита спадкова справа №72 за 2022 рік. За даними спадкового реєстру було перевірено наявність відкритої спадкової справи, спадкового договору чи заповіту, складеного спадкодавцем. На момент заведення спадкової справи виявлено заповіт, посвідчений Коваль С.І., секретарем виконавчого комітету Кищенецької сільської ради Маньківського району Черкаської області 7 вересня 2012 року за р.№39 на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,3761 га., згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІV-ЧР №028643 на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_10 в рівних долях від імені ОСОБА_4 (а.с.24,25). 
Нотаріусом підтверджено, що після смерті ОСОБА_4 у Маньківській державній нотаріальній конторі відкрита спадкова справа №72 за 2022 рік. При цьому заяву про прийняття спадщини за заповітом подала лише ОСОБА_3 , заповітом від 7 вересня 2012 року за р.№39 спадкодавець заповіла житловий будинок та присадибну земельну ділянку в АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_10 в рівних долях.
ОСОБА_10 (син ОСОБА_3 ), на ім`я якого в тому числі було вчинено заповіт на житловий будинок та присадибну земельну ділянку, - помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 21 року в селищі Маньківка Маньківського району Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 19.07.2017 року виконавчим комітетом Кищенецької сільської ради Маньківського району Черкаської області (а.с.26). 
Також судом встановлено, що спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 залишилась дочка - ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_11 ), яка заяву про прийняття спадщини не подавала, наявними є підтвердження вказаних родинних відносин (свідоцтво про народження, витяг з ДРАЦС щодо підтвердження дошлюбного прізвища) (а.с.27-29).
Судом встановлено, що маса спадкового майна складається з:
- земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва під кадастровим номером 7123183000:02:001:0030, площею 3,2438 га., розташована на території Кищенецької сільської ради Маньківського району Черкаської області, належна ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ЧР-11-11-1010 від 02.07.2001 року. Наявною є копія правовстановлюючого документа (державного акта на право власності), що підтверджує факт наявності та належності спадкового майна спадкодавцеві. При цьому, зміна кадастрового номера земельної ділянки, зазначеного у державному акті підтверджується відповідним повідомленням кадастрового реєстратора. Також належність земельної ділянки підтверджується інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 10.12.2025. Вартість даної земельної ділянки згідно витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки становить 135869,93 грн. (а.с.30-34);
- 1/2 частка земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва під кадастровим номером 7123183000:02:001:0021, загальною площею 3,2492 га., розташована на території Кищенецької сільської ради Маньківського району Черкаської області, належна ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ЧР-11-11-1007 від 02.07.2001 року, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.08.2004 року, виданого Маньківською державною нотаріальною конторою у спадковій справі №367 за 2004 рік. Наявною є копія правовстановлюючого документа (державного акта на право власності) та вказаного свідоцтва про право на спадщину, що підтверджує факт наявності та належності спадкового майна спадкодавцеві. При цьому, зміна кадастрового номера земельної ділянки, зазначеного у державному акті підтверджується відповідним повідомленням кадастрового реєстратора. Також належність земельної ділянки підтверджується інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 10.12.2025. Вартість даної земельної ділянки згідно витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки становить 172794,25 грн., відповідно вартість частки складає 86397,125 грн. (а.с.36-40);
- земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва під кадастровим номером 7123183000:02:001:0029, площею 3,2459 га., розташована на території Кищенецької сільської ради Маньківського району Черкаської області, належна ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ЧР-11-11-1006 від 02.07.2001 року, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.08.2004 року, виданого Маньківською державною нотаріальною конторою у спадковій справі №367 за 2004 рік. Наявною є копія правовстановлюючого документа (державного акта на право власності) та вказаного свідоцтва про право на спадщину, що підтверджує факт наявності та належності спадкового майна спадкодавцеві. При цьому, зміна кадастрового номера земельної ділянки, зазначеного у державному акті підтверджується відповідним повідомленням кадастрового реєстратора. Також належність земельної ділянки підтверджується інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 14.12.2025. Вартість даної земельної ділянки згідно витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки становить 136163,97 грн. (а.с.41-44).
У зв`язку з відсутністю (втратою) документів на спадкове майно, позивачем здійснено замовлення публікації оголошення про втрату правовстановлюючих документів в газеті «Жашківщина», №7 (1104898) за 13.02.2026 (а.с.45).
Щодо пропуску шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини позивач зазначає, що правовстановлюючі документи на спадкове майно відсутні, про наявність спадкового майна її раніше не було відомо, інформацію про це нею було отримано від СФГ «Стрілиця» та СФГ «Обрії», у яких земля перебуває в користуванні (оренді), переданої покійною тіткою, при цьому її до цього не було відомо про наявність спадщини, про її наявність та відповідно можливість оформлення нею спадщини було повідомлено орендарями та надано всю наявну документацію на спадкове майно у грудні 2025 року. При цьому, оригіналів правовстановлюючих документів не було її передано по причині їх відсутності, фактично вони втрачені. Тобто, власне відсутність інформації про наявність спадщини після смерті тітки а також відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно вже створювали об`єктивні перешкоди для оформлення спадщини, що підтверджується власне і кінцево винесеною постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстави, зокрема відсутності правовстановлюючих документів. Після цього вона також зверталась до спадкоємиці за заповітом, яка надала в березні місяці 2026 року додаткову інформацію та наявні документи. Разом з тим, наявними є обставини того, що у зв`язку з введенням воєнного стану внаслідок військової агресії росії усі дії, пов`язані з оформленням спадщини об`єктивно були обмеженими, що у сукупністю з вищевикладеними обставинами відсутності інформації як щодо смерті, наявності спадкової маси та відсутності оригіналів правовстановлюючих документів, об`єктивно не давало можливості раніше вчасно звернутись за оформленням спадщини. Тим часом, шестимісячний строк на подання заяви про прийняття спадщини сплив, і виявилось, що оформити спадщину немає можливості в зв`язку як з пропущенням строку для подання заяви про прийняття спадщини, так і у зв`язку з втратою правовстановлюючих документів. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач вважає, що вищевказані обставини об`єктивно не давали можливості вчасно звернутись до нотаріуса, і є поважною причиною пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини.
Суд вирішуючи даний спір керується наступним.
Згідно ч. 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися за оформленням права на спадщину за правилами позовного провадження. 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 вересня 2021 року у справі №610/3162/18 (провадження №61-5373св21) зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц».
За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений статтею 16 ЦК України. Як способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально - правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь - яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором.
Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» надано такі роз`яснення: Відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).
У зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, у позивача - спадкоємця немає можливості оформити право власності на спадкове майно у іншому порядку, ніж шляхом звернення з даним позовом до суду про визнання права власності на майно в порядку спадкування, оскільки іншої можливості оформити право власності на майно немає, і в даному випадку ефективним способом захисту порушеного права є саме вимога про визнання права власності.
Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Ст. 322 ЦК України зобов`язує власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно ст.1216 ЦК України спадкуваннямє перехідправ таобов`язків(спадщини)від фізичноїособи,яка померла(спадкодавця),до іншихосіб (спадкоємців),а відповідност.1217цього жкодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст.1218 ЦК Українивизначено,що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, а за ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Відповідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право наспадкування мають особи, визначені узаповіті а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.
У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. (ч. 2 ст. 1223 ЦК України).
Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.
Згідно роз`яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Як передбачено ст. 55 Конституції України, а також ст. З ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - Свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.
У зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майнопозивач не може реалізувати своє право на прийняття спадщини.
Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших не передбачених законом підстав.
Ст. 317 ЦК України визначає, що право розпорядження майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном.
Частина 4 ст. 319 ЦК України визначає, що власність зобов`язує.
Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-85цс12).
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 14.09.2016 року (Справа №6-1215цс16), за змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Крім того суд зазначає, що при цьому, момент звернення позивача до суду з указаним позовом, при доведеності поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, не має правового значення для вирішення даного спору по суті, оскільки відповідно до норми ч. 3 ст. 1272 ЦК України, визначальним у спірних правовідносинах є встановлення факту поважності причин пропущення спадкоємцем саме шестимісячного строку, встановленого законом для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, а не будь-якого іншого строку.
Суд погоджується з тим, що позивач пропустив термін установлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин.
Також суд вважає що має місце поважність причин пропуску строку позивачем для подання заяви про прийняття спадщини, що підтверджується належними та допустимими доказами, які судом оцінено відповідно до положень статті 89 ЦПК України.
Отже, обставини які викладені позивачем є саме тією непереборними обставинами, що виникли незалежно від його волі, пов`язані з істотними труднощами для вчинення дій щодо прийняття спадщини.
Суд у даному випадку приймає до уваги пояснення позивача щодо пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, а тому за своїм внутрішнім переконанням визнає таку причину пропуску поважною в розумінні ст. 1272 ЦК України.
Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність в матеріалах справи поданих позивачем достовірних доказів, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи та достатність доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, що дає суд змогу дати відповідну належну оцінку доказам та ухвалити законне, обгрунтоване рішення по суті спору, тому заявлені вимоги підлягають до задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 77, 78, 81, 315, 319, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 16, 317, 319, 322, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1225, 1233, 1235, 1236, 1258, 1265, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.
Продовжити строк на прийняття спадщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , (РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована та жителька АДРЕСА_2 ) після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_7 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрована та жителька АДРЕСА_2 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , , на об`єкти нерухомого майна:
- на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва під кадастровим номером 7123183000:02:001:0030, загальною площею 3,2438 га., розташованої в адмінмежах Кищенецької сільської ради Маньківського району Черкаської області (за межами населеного пункту);
-на 1/2 частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва під кадастровим номером 7123183000:02:001:0021, загальною площею 3,2492 га., розташованої в адмінмежах Кищенецької сільської ради Маньківського району Черкаської області (за межами населеного пункту);
-на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва під кадастровим номером 7123183000:02:001:0029, загальною площею 3,2459 га., розташованої в адмінмежах Кищенецької сільської ради Маньківського району Черкаської області (за межами населеного пункту).
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Маньківський районний суд Черкаської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому відповідного рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя	І.  Д.  Калієвський