Справа № 420/41464/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ), в якій просив:
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 ), які полягають у відмові від 20.11.2025 р. №2/5588, внести зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на підставі його вмотивованої заяви від 11.09.2025 року.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) внести зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) як про невійськовозобов`язану особу, виключену з військового обліку за станом здоров`я (за рішенням ВЛК від 26.05.2023 р. №2155), відповідно до записів у його тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного серії НОМЕР_3 .
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_4 в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) понесені ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн (двадцять тисяч гривень, 00 копійок) та судовий збір в розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень, 96 копійок).
Ухвалою суду від 17 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що на початку 2023 року ОСОБА_1 за його фактичним місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_5 ) було видане направлення на проходження медичного огляду військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_6 .
У зв`язку із наявними у позивача серйозними проблемами зі здоров`ям внаслідок отриманої в дитинстві травми голови при проходженні медичного огляду військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_1 був направлений на стаціонарне обстеження (лікування).
Після проведеного обстеження (лікування) 26.05.2023 року військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_6 позивач був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст. 75 «А», графи II Наказу МОУ №402 від 2008 року, що підтверджується Довідкою військово-лікарської комісії від 26.05.2023 р. № 2155, Карткою обстеження та медичного огляду від 26.05.2023 р. №116.
Далі позивач був скерований за місцем перебування на військовому обліку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 , де був виключений з військового обліку військовозобов`язаних за станом здоров`я на підставі п. 3 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а пізніше отримав тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_3 з відповідними записами та відмітками безпосередньо в ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Однак, після формування військово-облікового документа в електронній формі у застосунку «Резерв+» позивач виявив, що з невідомих йому причин у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відображається інформація про перебування його на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 , категорія обліку: « ІНФОРМАЦІЯ_9 ».
З метою виправлення недостовірних відомостей в Реєстрі, ОСОБА_1 особисто звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_7 із заявою про внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Але заява була залишена без відповіді.
Після адвокатського запиту представника позивача та скарги до ІНФОРМАЦІЯ_7 позивач 20.112025 р. надійшов лист із відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_7 (від 20.11.2025р. №2/4331), відповідно до якої у внесенні змін відносно ОСОБА_1 відмовлено з огляду на те, що: Позивач військово-лікарську комісію в ІНФОРМАЦІЯ_8 не проходив, рішення про придатність до військової служби не приймалося, первинні медичні документи ВЛК не надавалися. Крім того, позивачу двічі було надіслано повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_7 , за якими він не з`явився, чим порушив встановлені правила військового обліку. Для вирішення питання порушення правил військового обліку та внесення змін позивачу запропоновано особисто звернутись ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку.
Представник позивача вважає вказану відмову протиправною з таких підстав.
Порядок оформлення постанов ВЛК передбачено главою 22 розділу II Положення № 402, зокрема, згідно п. 22.1 даної глави: дані про тих, хто пройшов медичний огляд (прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, військове звання, військова частина, місяць та рік призову на військову службу тощо), діагноз та постанова ВЛК про ступінь придатності до військової служби та про причинний зв`язок записуються в Книгу протоколів засідань ВЛК (ЛЛК).
Крім того, діагноз та постанови ВЛК записуються: в) на військовозобов`язаних, резервістів - у Картку амбулаторного обстеження та медичного огляду, а зміст постанови комісії, крім того, - у військовий квиток та облікову картку.
Згідно з п. 22.3 розділу II Положення № 402, постанови ВЛК, які не підлягають затвердженню (контролю) штатною ВЛК, оформляються в день медичного огляду і видаються на руки особі, що пройшла медичний огляд, або в установленому порядку направляються у військову частину.
Згідно з п. 22.5 розділу II Положення № 402, Свідоцтво про хворобу у воєнний час складається:
на всіх військовослужбовців, визнаних непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку, непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;
на офіцерів запасу, визнаних непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.
У всіх інших випадках у особливий період постанова ВЛК оформляється довідкою ВЛК. У воєнний час довідка на контроль у штатну ВЛК не направляється.
Отже, на думку представника позивача, єдиною і достатньою підставою для виключення особи з військового обліку, є прийняття ВЛК рішення про визнання її непридатною до військової служби з виключенням з військового обліку, оформлене постановою.
Представник позивача зазначає, що саме на підставі копії Довідки військово - лікарської комісії від 26.05.2023 р. № 2155, за результатами проведеного медичного огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 - ОСОБА_1 на підставі статті 75 «а» графи II Розкладу хвороб був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Представник позивача звертає увагу, що постанова ВЛК є не єдиним документом, який підтверджує факт визнання особи непридатною до військової служби з виключенням з військового обліку, оскільки такі відомості також вносяться до військового квитка.
Тимчасове посвідчення військовозобов`язаного позивача з відповідними записами та печатками також є офіційним документом, який підтверджує факт проходження ОСОБА_1 медогляду ВЛК, визнання його непридатним до військової служби та виключення з військового обліку військовозобов`язаних Відповідача за станом здоров`я.
Крім того, у заявах від 25.07.2025 р. та 11.09.2025 р. позивачем було детально розписано про те, що він має серйозні проблеми зі здоров`ям у зв`язку із отриманою в дитинстві травмою голови, а саме: закрита черепно-мозкова травма (ЗЧМТ), забій головного мозку. Епідуральна гематома правої лобної частини. Забій-гематома параорбітальної області праворуч у стадії інфільтрації. Множинні переломи основи черепа. Субкапсулярний розрив селезінки.
У зв`язку із чим при проходженні медичного огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 позивач був направлений на додаткове обстеження (лікування) до поліклінічного відділення КНП «Одеська обласна клінічна лікарня», та в результаті визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
На посилання відповідача, що ОСОБА_1 у ІНФОРМАЦІЯ_8 медичний огляд ВЛК не проходив; рішення про придатність до військової служби не приймалось; первинні медичні документи ВЛК не надавалися, представник позивача зазначив, що проходження позивачем медичного огляду ВЛК не за місцем перебування на військовому обліку не є порушенням встановленої законодавством процедури.
Крім того, на думку представника позивача, фактична відсутність у Відповідача первинних медичних документів ВЛК відносно ОСОБА_1 жодним чином не спростовує факту проходження позивачем медичного огляду та виключення його з військового обліку за станом здоров`я, а лише свідчить про відсутність взаємодії між органами військового управління та неналежне виконання Відповідачем покладених на нього обов`язків щодо ведення військового обліку.
Щодо обов`язку Відповідача внести зміни в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів відносно ОСОБА_1 як про невійськовозобов`язану особу виключену з військового обліку за станом здоров`я представник позивача зазначає, що спір між позивачем та відповідачем НЕ стосується встановлення або спростування факту визнання позивача непридатним до військової служби та виключення з військового обліку за станом здоров`я.
Ключовим у спірних правовідносинах є факт невідповідності відомостей, що зазначені у паперовому військово-обліковому документі позивача, відомостям Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та відмова відповідачів внести зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відносно ОСОБА_1 як про невійськовозобов`язану особу виключену з військового обліку за станом здоров`я (згідно рішення ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 від 26.05.2023 р. №2155).
Представник позивача наголошує на тому, що Відповідач в супереч приписам Закону не завершив процедуру виключення позивача з військового обліку, а саме не вніс до Реєстру відомості відносно ОСОБА_2 як про невійськовозобов`язану особу, виключену з військового обліку за станом здоров`я (за рішенням ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 від 26.05.2023 №2155), що призвело до того, що в Реєстрі відображається недостовірна інформація.
Копія ухвали про відкриття провадження у справі доставлена до електронного кабінету ІНФОРМАЦІЯ_1 17 грудня 2025 року, що підтверджено довідкою про доставку електронного листа.
Відзив на позовну заяву не надходив.
Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , що підтверджено копією паспорта громадянина України.
Матеріалами справи підтверджено, що 26.05.2023 року позивач пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією (ВЛК) при ІНФОРМАЦІЯ_7 , за результатами якого зроблено висновок, що він непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст. 75 «А», графи II Наказу МОУ №402 від 2008 року, що підтверджується довідкою ВЛК від 26.03.2023 року.
Суд встановив, що після проходження медичного огляду позивачу ІНФОРМАЦІЯ_5 було видано позивачу тимчасове посвідчення військовозобов`язаного Серія НОМЕР_3 , відповідно до пункту 7 якого визнаний непридатним до військової служби з виключення з військового обліку ст. 75 «А», графи II Наказу МОУ №402 від 2008 року.
У пункті 14 тимчасового посвідчення військовозобов`язаного Серія НОМЕР_3 наявний запис про виключення позивача з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_11 згідно п. 3 ч. 6 ст. 37 ЗУ «Про ВО і ВС».
Разом з цим у застосунку Резерв+ міститься інформація, що позивач перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_7 , категорія обліку: військовозобов`язаний.
Суд встановив, що 25.07.2025 року ОСОБА_1 особисто звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_7 із заявою про внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів із засвідченими в установленому порядку копіями документів, зокрема, нотаріально засвідченими копіями тимчасового посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_3 , а також паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків.
Не отримавши відповіді на цю заяву, 11.08.2025 р. адвокаткою Пушкаренко О.О. в інтересах позивача на адресу ІНФОРМАЦІЯ_7 було направлено адвокатський запит (від 11.08.2025 р. вих. №11/08-1) щодо витребування інформації про результати розгляду заяви позивача.
Також 08.09.2025 р. адвокаткою Пушкаренко О.О. в інтересах позивача на адресу ІНФОРМАЦІЯ_12 було направлено скаргу (від 08.09.2025 р. №08/09-1).
Матеріалами справи підтверджено, що 29.09.2025 року надійшов лист із відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_7 (від 20.09.2025 р. №2/4331), відповідно до якої у внесенні змін відносно ОСОБА_1 відмовлено з огляду на те, що позивач військово-лікарську комісію в ІНФОРМАЦІЯ_8 не проходив, рішення про придатність до військової служби не приймалося, первинні медичні документи ВЛК не надавалися.
Крім того, позивачу двічі було надіслано повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_7 , за якими він не з`явився, чим порушив встановлені правила військового обліку.
Для вирішення питання порушення правил військового обліку та внесення змін позивачу запропоновано особисто звернутись ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку.
Позивач із вказаною відповіддю не погодився та 11.09.2025 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_7 із заявою від 11.09.2025 р. про внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів із засвідченими в установленому порядку копіями документів.
З метою витребування інформації про результати розгляду ІНФОРМАЦІЯ_5 заяви позивача від 11.09.2025 р., адвокаткою Пушкаренко О.О. було направлено адвокатський запит (від 22.09.2025 р. вих. №22/09), а пізніше також скаргу до ІНФОРМАЦІЯ_7 (від 29.10.2025 р. №29/10-1) у зв`язку із відсутністю відповіді на адвокатський запит.
Суд встановив, що 20.11.2025 р. на адресу електронної пошти представника позивача надійшов лист із відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_7 (від 20.11.2025 р. №2/5588), відповідно до якої у внесенні змін відносно ОСОБА_1 відмовлено з тих самих підстав, що раніше вже були викладені у відповіді від 20.09.2025 р. №2/4331.
Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково, з огляду на таке.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який було продовжено відповідними Указами Президента України та діє до теперішнього часу.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Статтею 1 Закону України №3543 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон №3543, в редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Абзацом 5 статті 1 Закону №3543 визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (далі, - Закон № 2232-ХІІ) визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку. Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Відповідно до статті 1 Закону №2232-ХІІ, військовий обов`язок - це захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Приписами частин 2-3 статті 1 Закону №2232-XII визначено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Згідно з ч. 5 цієї статті Закону, військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Частиною 6 статті 37 Закону №2232-ХІІ врегульовані підстави для виключення з військового обліку у відповідних ТЦК та СП.
Так, виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:
1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;
2) припинили громадянство України;
3) визнані непридатними до військової служби;
4) досягли граничного віку перебування в запасі;
5) були кандидатами для прийняття на військову службу за контрактом відповідно до частини десятої статті 20 цього Закону, але не були прийняті на військову службу за контрактом;
6) звільнені з військової служби за контрактом відповідно до підпунктів "й" або "к" пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.
Так, матеріалами справи підтверджено, що 26.05.2023 року позивач пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією (ВЛК) при ІНФОРМАЦІЯ_7 , за результатами якого зроблено висновок, що він непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст. 75 «А», графи II Наказу МОУ №402 від 2008 року, що підтверджується довідкою ВЛК від 26.03.2023 року.
Суд встановив, що після проходження медичного огляду позивачу ІНФОРМАЦІЯ_5 було видано позивачу тимчасове посвідчення військовозобов`язаного Серія НОМЕР_3 , відповідно до пункту 7 якого визнаний непридатним до військової служби з виключення з військового обліку ст. 75 «А», графи II Наказу МОУ №402 від 2008 року.
У пункті 14 тимчасового посвідчення військовозобов`язаного Серія НОМЕР_3 наявний запис про виключення позивача з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_11 згідно п. 3 ч. 6 ст. 37 ЗУ «Про ВО і ВС».
Змістом спірних правовідносин є внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до відомостей, які містяться у тимчасовому посвідчення військовозобов`язаного Серія НОМЕР_3 , виданому позивачу.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із застосування норм права таким чином.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Згідно з ч. 5 цієї статті Закону, військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (ч. 1 ст. 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16 березня 2017 року № 1951-VIII (далі, - Закон № 1951-VIII) єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Основними завданнями Реєстру є: 1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України;2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; 3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку (ч. 1 ст. 2 Закону № 1951-VIII).
Права та обов`язки призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначені статтею 9 Закону № 1951-VIII, до яких віднесено, що призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право: 1) отримувати інформацію про своє включення (невключення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, в тому числі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; 2) звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.
Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону № 1951-VIII органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема:територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Надання громадянам України інформації відповідно до статті 9 цього Закону здійснюється згідно з Порядком ведення Реєстру, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та/або шляхом електронної інформаційної взаємодії через інформаційні (інформаційно-комунікаційні) системи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері цифровізації, відповідно до законодавства про електронну інформаційну взаємодію (ч. 4 ст. 14 Закону № 1951-VIII).
Відповідно до п. 1 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Українивід 16 травня 2024 р. № 559 (далі,- Порядок), який набрав чинності 18 травня 2024 року, в редакції чинної на дату виникнення спірних правовідносин, військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини шостої статті 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559 Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа, а також громадянам України, звільненим з військової служби в СБУ у відставку, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби та не досягли граничного віку перебування в запасі (у разі, коли раніше військово-обліковий документ не видавався).
Відповідно до п. 3 Порядку відомості, що зазначені у військово-обліковому документі громадянина України, який перебуває або був виключений з військового обліку Збройних Сил, СБУ, розвідувального органу, повинні відповідати відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У разі коли відомості, зазначені у графах 1-5, 13 та 14 військово-облікового документа на бланку, не відповідають відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, він вважається недійсним (крім військово-облікових документів військовозобов`язаних та резервістів СБУ, розвідувальних органів).
Відповідність відомостей, зазначених у військово-обліковому документі на бланку, відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, перевіряється через:
електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста;
районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або його відділ (орган СБУ, розвідувальний орган).
Згідно з п. 4 цього Порядку, у разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін:
у паперовій формі - повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку;
в електронній формі - повинен скористатися засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста для звернення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку.
Зміни вносяться протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви.
Сукупний аналіз наведених норм права доводить, що Порядок передбачає альтернативні способи перевірки відповідності відомостей, зазначених у військово-обліковому документі на бланку, відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, як в електронній так й в паперовій формі. 
Також сукупний аналіз наведених норм права доводить, що Порядок передбачає звернення громадянина України районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку із заявою про внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Так, суд встановив, що 25.07.2025 року ОСОБА_1 особисто звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_7 із заявою про внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів із засвідченими в установленому порядку копіями документів, зокрема, нотаріально засвідченими копіями тимчасового посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_3 , а також паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків.
Але відповіді на цю заяву не отримав.
Також матеріалами справи підтверджено, що за результатами скарги позивача до ІНФОРМАЦІЯ_7 , 29.09.2025 року надійшов лист із відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_7 (від 20.09.2025 р. №2/4331), відповідно до якої у внесенні змін відносно ОСОБА_1 відмовлено з огляду на те, що позивач військово-лікарську комісію в ІНФОРМАЦІЯ_8 не проходив, рішення про придатність до військової служби не приймалося, первинні медичні документи ВЛК не надавалися.
Також суд встановив, що позивач подав до ІНФОРМАЦІЯ_13 заяву від 11 09.2025 року про внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів із засвідченими в установленому порядку копіями документів.
З метою витребування інформації про результати розгляду ІНФОРМАЦІЯ_5 заяви позивача від 11.09.2025 р., адвокаткою Пушкаренко О.О. було направлено адвокатський запит (від 22.09.2025 р. вих. №22/09), а пізніше також скаргу до ІНФОРМАЦІЯ_7 (від 29.10.2025 р. №29/10-1) у зв`язку із відсутністю відповіді на адвокатський запит.
Суд встановив, що 20.11.2025 р. на адресу електронної пошти представника позивача надійшов лист із відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_7 (від 20.11.2025 р. №2/5588), відповідно до якої у внесенні змін відносно ОСОБА_1 відмовлено з тих самих підстав, що раніше вже були викладені у відповіді від 20.09.2025 р. №2/4331.
Таку відповідь суд вважає протиправною, оскільки на дату видачі позивачу тимчасового посвідчення військовозобов`язаного Серія НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_14 діяв Порядок ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений наказом Міністерства оборони України від 28.03.2022 року № 94 (Наказ втратив чинність 22.08.2024 року на підставі Наказу Міністерства оборони № 478 від 16.07.2024) (далі - Порядок № 94).
Відповідно до п. 1 розділу І Порядку № 94 цей Порядок встановлює процедури збирання, зберігання, обробки та використання відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр).
Згідно з п. 6 розділу ІІІ Порядку № 94, збирання відомостей здійснюється органами ведення Реєстру на підставі відомостей, що подаються органу ведення Реєстру особисто призовниками, військовозобов`язаними та резервістами, органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, закладами освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, ТЦК та СП, військовими частинами.
Відповідно до п. 9 розділу ІІІ Порядку № 94 виправлення недостовірних відомостей Реєстру, а також включення (не включення) до Реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, здійснюється за результатами розгляду їхньої мотивованої заяви із зазначенням підстав, передбачених законодавством, яка подається до органів ведення Реєстру.
Отримання призовником, військовозобов`язаним та резервістом інформації про своє включення (не включення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, здійснюється після особистого звернення та письмового запиту (в якому вказується прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), місце проживання (місце перебування) і реквізити документа, що посвідчує особу, яка подає запит) до органу ведення Реєстру або в електронному вигляді через Єдиний державний веб-портал електронних послуг, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері цифровізації. (п. 12 розділу ІІІ Порядку № 94).
Порядок внесення та актуалізація відомостей Реєстру регулюється розділом ІV цього Порядку, відповідно до п. 2 якого актуалізація (внесення змін) відомостей Реєстру здійснюється: в електронному режимі - шляхом інформаційної взаємодії між Реєстром та інформаційно-телекомунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи; у ручному режимі - шляхом внесення призначеною відповідальною особою за ведення Реєстру відомостей до електронних форм облікових карток призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відповідно до нормативно-правових актів з питань ведення військового обліку.
Згідно з п. 3 розділу ІV Порядку № 94, верифікація персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що вони надають особисто, з базою даних Реєстру здійснюється призначеними відповідальними особами за ведення Реєстру відповідно до покладених на них обов`язків.
Відповідно до п. 18 розділу ІІ Порядку № 94 призначена відповідальна особа за ведення Реєстру відповідно до покладених на неї обов`язків здійснює:
внесення відомостей до електронних форм облікових карток призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до нормативно-правових актів з питань ведення військового обліку, взяття (зняття) на військовий облік з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів з існуючими обліковими даними;
внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, ТЦК та СП, військових частин, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними та резервістами;
верифікацію персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних або резервістів, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію;
перегляд та друк облікових документів, звітів та статистичних відомостей Реєстру відповідного ТЦК та СП, Центрального управління СБУ та відповідного регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу СЗРУ.
Отже відповідальні особи за ведення Реєстру уповноважені на верифікацію персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних або резервістів та внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Повертаючись до обставин у цій справі, суд зазначає, що відповідно до записів у тимчасовому військовому квитку позивача, він був виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_11 та СПЮ 26.05.2023 року, що скріплено підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_13 полковником ОСОБА_3 та відповідною печаткою.
Водночас, такі відомості відсутні в Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Таким чином, із наявних у справі документів, видно, що ІНФОРМАЦІЯ_5 не була завершена процедура внесення відповідних змін до Реєстру стосовно позивача.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги є частково правомірними та належать задоволенню шляхом визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заяви позивача від 11.09.2025 року про внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути вказану заяву та прийняти відповідне рішення.
Таким чином, суд вважає, що ІНФОРМАЦІЯ_5 мав розглянути заяву позивача від 11.09.2025 року.
Водночас, враховуючи, що заява позивача не була розглянута відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_5 особисто, не має підстав для оцінки судом дій чи бездіяльності відповідача по суті порушеного у заяві питання.
Судом встановлено, що саме відповідач ІНФОРМАЦІЯ_5 наділений відповідними повноваженнями щодо розгляду заяви позивача та прийняття відповідного рішення щодо перевірки відомостей та внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Суд зазначає, що чинним законодавством не визначено чіткі умови для прийняття відповідного рішення відповідачем за наслідками розгляду відповідної заяви позивача. 
Поряд з тим суд не може підміняти територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, уповноважений на здійснення відповідних дій щодо перевірки наведених у заяві службових відомостей та внесення відповідних змін до електронного реєстру чи військово-облікового документа.
З наведених підстав позовні вимоги в частині зобов`язання внести зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, щодо позивача, є передчасними та безпідставними, а отже не належать задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Щодо судового збору, оскільки позов задоволено частково, сплачений позивачем судовий збір належить стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до частини задоволених позовних вимог.
Також представник позивача просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані з правничою допомогою в розмірі 20000 грн. 
Представник позивача зазначив, що витрати позивача на оплату правничої допомоги складаються з витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджується Угодою про надання правничої допомоги № б/н від 15.05.2025 року, додатком №1 від 15.05.2025 року до Угоди про надання правничої допомоги № б/н від 15.05.2025 року, платіжної інструкції № 1.410930273.1 від 20.11.2025 р. у розмірі 20 000,00 грн (двадцять тисяч гривень, 00 копійок), актом №09/12/2025 від 09.12.2025 р. приймання - передачі виконаних робіт (наданих послуг)/ копії яких долучено до позовної заяви.
Розглянувши заяву представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд доходить таких висновків.
Порядок розподілу судових витрат регулюється ст. 139 КАС України.
Згідно з ч.1,2 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Пунктом 1 ч.3 ст.132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між ОСОБА_1 та адвокаткою Пушкаренко О.О. укладено угоду про надання правничої допомоги № б/н від 15.05.2025 року, відповідно до п. 1.1. якого адвокатка надає правову допомогу клієнту предсталяючи інтереси клієнта в установах суду всіх інстанцій.
Відповідно до акту №09/12/2025 від 09.12.2025 адвокаткою виконана робота (надано послуги): надання попередньої правової консультації; юридичний аналіз документів, підготовка доказів для обґрунтування позовних вимог; складання позовної заяви; повний юридичний супровід справи; представлення інтересів клієнта у Одеському окружному адміністративному суді, вартість разом : 20000 грн.
На підтвердження оплати наданих послуг представником позивача надано платіжну інструкцію № 1.410930273.1 від 20.11.2025 р. у розмірі 20 000,00 грн.
Оцінивши надані документи на підтвердження понесених витрат, суд зазначає таке.
Згідно з ч.9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Разом з тим суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.
Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд наголошує на тому, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Разом з цим у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги. 
ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
Враховуючи правовий підхід Європейського суду з прав людини до розподілу судових витрат між сторонами, оцінюючи наведений розмір судових витрат за критеріями співмірності та розумності наданих послуг, суд доходить висновку, що витрати в розмірі 20000 грн на виконання робіт з підготовки позовної заяви є занадто завищеною, тому суд доходить висновку, що фактичними та необхідними витратами, які належать покриттю за рахунок відповідача є витрати в розмірі 5000 грн. Інші витрати покладаються на позивача відповідно до умов договору про надання правничої допомоги.
За таких обставин, суд доходить висновку, що заява про стягнення витрат на правничу допомогу є частково обґрунтованою та належить задоволенню частково, в розмірі 5000 грн. 

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ) щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 11.09.2025 року про внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ).
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ) розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 11.09.2025 року про внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) та прийняти відповідне рішення.
В іншій частині позовних вимог, - відмовити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок) та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн (п`ять тисяч гривень).
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України. 
Суддя Л.Р. Юхтенко