Справа № 740/7482/25
Провадження № 2/740/784/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2026 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді Дударця Д.В.,
за участю секретаря Каленіченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ніжина за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача
У грудні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ») через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов мотивовано тим, що 17.03.2025 між товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 175295 на суму 9 334,00 грн.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, перерахувавши на картковий рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 9 334,00 грн.
16.04.2025 між товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 16042025 (далі - Договір факторингу).
Відповідно до Реєстру прав вимог № 5 від 05.08.2025 до Договору факторингу та Акту приймання-передачі Реєстру прав вимог № 5 від 05.08.2025 до Договору факторингу, до позивача перейшло право вимоги до відповідача.
Враховуючи невиконання ОСОБА_1 умов договору, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором № 175295 від 17.03.2025 у загальному розмірі 15 299,34 грн (без урахування розміру заборгованості за штрафними санкціями), витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.
Стислий виклад позиції відповідача
У поданому до суду через систему «Електронний суд» відзиві на позов відповідач ОСОБА_1 факт отримання ним кредитних коштів не заперечив, однак із розміром заборгованості та стягненні штрафних санкцій, витрат на правничу допомогу, а також судового збору не погодився, вважаючи їх завищеними, необґрунтованими і такими, що суперечать принципам справедливості, добросовісності та розумності. Зауважив, що він не був належним чином повідомлений про відступлення права вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». Позивач відмовився від досудового врегулювання спору, запропонувавши погашення заборгованості у розмірі 21 922,40 грн, що вже включав не лише суму кредитної заборгованості, а й витрати на правничу допомогу та судовий збір. Вважав, що розрахунок заборгованості, складений позивачем в односторонньому порядку, без належного обґрунтування, викликає сумніви у правильності нарахованих відсотків. ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» не доведено правомірність нарахування комісії, у зв`язку з чим така сума підлягає перевірці судом. З урахуванням того, що ним було вжито заходів для добровільного виконання зобов`язання, витрати на правничу допомогу виникли не з його вини та відшкодуванню не підлягають. Судовий збір стягненню також не підлягає, оскільки позивач безпідставно обрав судовий спосіб захисту. Враховуючи вищевикладене, просив позовні вимоги задовольнити частково; зменшити розмір заборгованості до обґрунтованої суми; відмовити у стягненні штрафних санкцій або зменшити їх розмір; відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу.
Згідно з наданою до суду через систему «Електронний суд» відповіддю на відзив представник позивача Кукса К.О. зазначила, що позивачем не заявлено вимог про стягнення з відповідача штрафних санкцій. Навела розрахуки нарахування відсотків, а саме у період з 18.03.2025 до 31.03.2025: 99,73*9 = 897,57; 99,74*4 = 398,96 ;103,57*1 = 103,57. 897,57 + 398,96 + 103,57= 1 400,10, що не перевищує розмір зобов`язань, передбачених графіком платежів, затвердженим сторонами на відповідну дату. Зазначила, що 31.03.2025 нараховано знижену комісію за управління та обслуговування кредиту у розмірі 1,00 грн відповідно до п. 2.4. Кредитного договору. Нарахування відсотків у період з 01.04.2025 до 14.04.2025: 88,34*13 = 1148,42 91,74*1 = 91,74 1148,42 + 91,74 = 1 240,16, що не перевищує розмір зобов`язань, передбачених графіком платежів, затвердженим сторонами на відповідну дату. Зауважила, що 14.04.2025 нараховано стандартну комісію за управління та обслуговування кредиту у розмірі 100,00 грн відповідно до п. 2.4. Кредитного договору. Нарахування відсотків у період з 15.04.2025 до 28.04.2025: 75,23*3 = 225,69; 75,24*10 = 752,4; 78,14*1 = 78,14 225,69 + 752,4 + 78,14 = 1 056,23, що не перевищує розмір зобов`язань, передбачених графіком платежів, затвердженим сторонами на відповідну дату. 28.04.2025 нараховано стандартну комісію за управління та обслуговування кредиту у розмірі 100,00 грн, відповідно до п. 2.4. Кредитного договору. Нарахування відсотків у період з 29.04.2025 до 12.05.2025: 60,17*13 = 782,21; 62,49*1 = 62,49; 782,21 + 62,49 = 844,7, що не перевищує розмір зобов`язань, передбачених графіком платежів, затвердженим сторонами на відповідну дату. 12.05.2025 нараховано стандартну комісію за управління та обслуговування кредиту у розмірі 100.00 грн відповідно до п. 2.4. Кредитного договору. Нарахування відсотків у період з 13.05.2025 до 26.05.2025: 42,85*3 = 128,55; 42,84*10 = 428,4; 44,50*1 = 44,50; 128,55 + 428,4 + 44,50 = 601,45, що не перевищує розмір зобов`язань, передбачених графіком платежів, затвердженим сторонами на відповідну дату. 26.05.2025 нараховано стандартну комісію за управління та обслуговування кредиту у розмірі 100.00 грн відповідно до п. 2.4. Кредитного договору. Нарахування відсотків у період з 27.05.2025 до 09.06.2025: 22,91*5 = 114,55 22,92*8 = 183,36; 23,79*1 = 23,79 114,55 + 183,36 + 23,79 = 321,70, що не перевищує розмір зобов`язань, передбачених графіком платежів, затвердженим сторонами на відповідну дату. 09.06.2025 нараховано стандартну комісію за управління та обслуговування кредиту у розмірі 100,00 грн відповідно до п. 2.4. Кредитного договору. Зауважила, що, виходячи з умов Кредитного договору, зокрема п. 2.7, п. 2.9.1, а також з фактичних розрахунків загальної суми нарахувань, Кредитор не перевищив допустимого розміру фінансових зобов`язань Позичальника. Згідно з п. 2.7 Договору, загальні витрати Позичальника за кредитом (без врахування тіла кредиту), які включають усі збори, проценти та комісії, не можуть перевищувати 7 803,84 грн. Фактично, на дату розрахунку Позичальником було нараховано: 5 464,34 грн - проценти, 501,00 грн - комісії, що у сукупності становить 5 965,34 грн, тобто на 1 838,5 грн менше, ніж гранично допустимий обсяг витрат, визначений договором. Крім того, відповідно до п. 2.9.1 орієнтовна загальна вартість кредиту, що включає тіло кредиту та витрати Позичальника, становить 17 137,84 грн. Фактична загальна сума заборгованості на дату становить 15 299,34 грн, що не перевищує погоджену загальну вартість кредиту, а отже відповідає умовам договору та не свідчить про порушення прав Позичальника. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу зазначила, що позивачем долучено акт прийому-передачі виконаних робіт, що свідчить про належне виконання наданих послуг, а отже робота адвоката виконана належним чином. З урахуванням наведеного, просила стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 299,34 грн, яка складається з 9 334,00 грн - заборгованості за тілом, 5 464,34 грн - заборгованості за відсотками та 501,00 грн - заборгованості за комісією, а також стягнути витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
Ухвалою судді від 08.01.2026 відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, та витребувано докази, що містять банківську таємницю.
Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов.
Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України.
Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Фактичні обставини, встановлені судом
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 17.03.2025 між ТОВ «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 , як позичальником, в електронній формі був укладений договір про споживчий кредит № 175295.
Договір складається індивідуальної частини договору про споживчий кредит, графіку(ів) платежів, які містять персональні умови кредитування позичальника та загальної для всіх клієнтів кредитодавця публічної частини договору про споживчий кредит, що розміщена на веб-сайті кредитодавця https://finx.com.ua за посиланням: https://finx.com.ua/docs. Позичальник укладає договір, приєднується до публічної частини, приймає умови індивідуальної частини та графіку(ів) платежів, як невід`ємних частин (складових) кредитного договору, шляхом підписання цієї індивідуальної частини/акцепту, як це передбачено розділом V індивідуальної частини. З моменту підписання індивідуальної частини/акцепту, договір про споживчий кредит набуває чинності (п. 1.1. договору).
У п. 2.1. Договору зазначено, що Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених Договором, на строк визначений п. 2.6. Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п. 2.2.1 Договору, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно з п. 2.6. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.
Відповідно до п. 2.2. Договору Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника та інші не заборонені законодавством цілі.
Сума (загальний розмір) кредиту становить 9 334,00 грн та надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в такому порядку: у розмірі 7 000,50 грн на № рахунку/картки Позичальника № НОМЕР_2 , у національній валюті; у розмірі 2 333,50 грн шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно з п. 2.5 індивідуальної частини (п. 2.2.1. Договору).
Згідно з п. 2.3. Договору Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 390,00 % річних. Тип процентної ставки - фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту Позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2.6. цієї індивідуальної частини та/або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний.
Як вбачається з п. 2.4. та п. 2.5. Договору, знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту становить 1 гривня. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту становить 100 гривень. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено. Комісія за надання кредиту становить 2 333,50 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення Договору за ставкою 25 % від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п. 2.2.1. індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено.
Відповідно до п. 2.6. Договору загальний строк кредитування за Договором становить 84 дні з 17.03.2025 до 09.06.2025. Строк на який надається кредит встановлюється Графіком платежів. Періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за кредитом становить 1 раз на два тижні.
Строк на який надається кредит встановлюється Графіком платежів. Періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за кредитом становить 1 раз на місяць (п. 2.6.1. Договору).
У п. 2.7. Договору визначено, що загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії становить (не перевищує) 7 803,84 коп. 
Денна процентна ставка 7 803,84 грн/9 334,00 грн/84 дні х 100% = 0,9953% в день (п. 2.7.1 Договору).
Згідно з п. 2.8. Договору орієнтовна реальна річна процентна ставка (загальні витрати за споживчим кредитом, виражені у процентах річних від загального розміру виданого кредиту) становить 48 137,35 % річних.
Як вбачається з п. 2.9.1. Договору, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (сума загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом) становить 17 137,84 грн.
Також, відповідачем за допомогою електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора підписано графік платежів, який є додатком до зазначеного договору та в якому сторонами погоджено строки кредитування та розмір платежів за кредитом (а.с. 41).
Крім того, 17.03.2025 відповідач за допомогою одноразового ідентифікатора «04a8577d» підписав паспорт споживчого кредиту, в якому підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування і орієнтовну загальну вартість кредиту (а.с. 29 зворот - 31).
17.03.2025 товариство ініціювало переказ коштів за кредитним договором в сумі 7 000,50 грн шляхом безготівкового зарахування на платіжну картку, маска картки № НОМЕР_3 , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» вих. № 3885/30-10 від 30.10.2025.
Отримання коштів на банківську карту відповідача підтверджується відповіддю АТ «ОТП БАНК» від 10.06.2026 № 68-3-23-23/696-БТ, наданої на виконання вимог ухвали суду від 08.01.2026, відповідно до якої 17.03.2025 на карту ОСОБА_1 було зараховано 7 000,50 грн.
Згідно з карткою обліку договору № 175295 за період з 17.03.2025 до 09.06.2025 заборгованість ОСОБА_1 перед первісним кредитором становить 16 499,34 грн, з яких: 9 334,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 5 464,34 грн - заборгованості за процентами, 501,00 грн - заборгованість за комісією, 1 200 грн - штраф.
16.04.2025 між товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 16042025 (далі - Договір факторингу), відповідно до п. 2.1. якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених Договором.
Згідно з Витягом з Додатку № 1 до Договору факторингу №16042025 від 16 квітня 2025 року (Реєстр прав вимог № 5) відповідно до якого передано право вимоги до ОСОБА_1 із загальною сумою заборгованості 16 499, 34 грн.
Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №175295 від 17.03.2025 заборгованість ОСОБА_1 становить: 16 499, 34 грн, з яких: 9 334,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 5 464,34 грн - заборгованості за процентами, 501,00 грн - заборгованість за комісією.
Норми права, які були застосовані судом
За правилами статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Вимогам ст. 639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно - правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Положеннями ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» унормовано, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Правилами ч. 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» закріплено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно - цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
За змістом частин 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Згідно з ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Правилами ч. 1 ст. 1054 ЦК України унормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними Кредитним договором.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Як це унормовано вимогами ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Правилами ст. 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням, як це визначено положеннями ст. 516 ЦК України.
Правилами ст. 517 ЦК України закріплено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу (ч. 1, 2 ст. 1081 ЦК України).
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Положеннями ст. 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст. 611 ЦК України.
За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України.
Мотивована оцінка та висновки суду
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Згідно із положеннями ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
За змістом ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як вбачається з матеріалів справи, договір про споживчий кредит № 175295 від 17.03.2025 та Графік платежів підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Крім того 17.03.2025 відповідач підписав електронним підписом паспорт споживчого кредиту, який містить умови кредитування, ідентичні тим, що передбачені договором про споживчий кредит № 175295 від 17.03.2025.
Отже сторони погодили всі істотні умови:
- 9 334,00 грн надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в такому порядку: у розмірі 7 000,50 грн на № рахунку/картки Позичальника № НОМЕР_2 , у національній валюті; у розмірі 2 333,50 грн шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно з п. 2.5 індивідуальної частини (п. 2.2.1. Договору);
- загальний строк кредитування за Договором становить 84 дні з 17.03.2025 до 09.06.2025 (п. 2.6. Договору);
- денна процентна ставка становить 0,9953% в день (п. 2.7.1. Договору).
На виконання ухвали суду про витребовування доказів АТ «ОТП БАНК» надав інформацію, відповідно до якої на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_2 .
Згідно з випискою, наданою АТ «ОТП БАНК» за рахунком № НОМЕР_2 за період 17.03.2025 до 22.03.20245, яка містить зарахування на суму 7 000,50 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит № 175295 від 17.03.2025 загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 16 499 грн, з яких: 9 334,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 5 464,34 грн - прострочена заборгованість за процентами, 501,00 - заборгованість за комісією та 1 200 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
При цьому суму заборгованості за пенею у розмірі 1 200 грн позивач не просив стягнути, тому загальна сума заборгованості становить 15 299,34 грн.
Розрахунок заборгованості проведений за період з 17 березня 2025 року до 09 червня 2025 року, тобто в межах строку кредитування, передбаченого умовами договору.
У свою чергу, відповідачем не було спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості та не надано власного розрахунку на спростування доводів і розрахунку позивача або об`єктивних доказів про погашення заборгованості та її відсутності.
Щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісії за обслуговування кредиту суд зазначає таке.
Пунктом 2.5. Договору передбачено, що комісія за надання кредиту становить 2 333,50 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення Договору за ставкою 25 % від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п. 2.2.1. індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до частини п`ятої ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.
Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункти 29-31).
Відтак, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості за кредитом не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості за кредитом, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами.
Оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і зазначені кошти не підлягають сплаті позичальником.
Такі висновки викладені Верховним Судом в постанові від 07 червня 2023 року у справі №686/14530/15.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 06 листопада 2023 року в справі №204/224/21, якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої ст. 11, частини п`ятої ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У постанові Верховного Суду від 31.07.2025 у справі №199/441/21 зазначено, що положення договору про надання споживчого кредиту, які передбачають здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів», є нікчемними і окреме рішення суду про визнання їх недійсними не вимагається.
З матеріалів справи вбачається, що комісію у розмірі 25,00% від суми виданого кредиту було визначено як комісію, пов`язану з наданням кредиту.
Водночас, у матеріалах справи відсутній перелік послуг, які пов`язані з наданням кредиту та які повинні надаватись фінансовою установою, за які передбачалося б стягнення з позичальника такої комісії.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією у розмірі 501,00 грн, слід відмовити
Суд відхиляє заперечення відповідача щодо розміру відсотків за договором про споживчий кредит, з огляду на таке.
Як убачається з умов кредитного договору № 175295 від 17.03.2025, сторонами погоджено фіксовану процентну ставку у розмірі 390 % річних, а також визначено денну процентну ставку у розмірі 0,9953% в день, яка розрахована відповідно до загальних витрат за кредитом, суми кредиту та строку кредитування.
При цьому суд враховує, що спірний кредитний договір за своєю правовою природою є ануїтетним кредитом, оскільки передбачає погашення заборгованості періодичними платежами згідно із графіком, до складу яких входять як частина основного боргу, так і нараховані проценти. За таких умов розмір процентних платежів у кожному окремому розрахунковому періоді може відрізнятися залежно від залишку заборгованості, тривалості відповідного платіжного періоду та порядку ануїтетного погашення кредиту.
Сам по собі різний розмір процентів у межах окремих платіжних періодів не свідчить про застосування кредитодавцем різних процентних ставок чи перевищення встановленого законом обмеження у 1 % на день, оскільки денна процентна ставка у розумінні Закону України «Про споживче кредитування» визначається виходячи із загальних витрат за кредитом, суми кредиту та строку кредитування, а не шляхом механічного ділення суми процентів окремого платежу на кількість днів користування кредитом.
Крім того суд враховує, що загальний розмір витрат позичальника за кредитом та денна процентна ставка були прямо визначені у договорі, з якими відповідач був ознайомлений до його укладення, погодився шляхом підписання договору електронним підписом та у встановленому законом порядку не оспорював.
Також судом відхиляються доводи відповідача щодо нарахування до стягнення позивачем штрафних санкцій (пені, штрафи), оскільки з позову вбачається, що позивачем не заявлено вимог про стягнення штрафних санкцій за спірним договором про споживчий кредит.
Досліджені судом письмові докази підтверджують укладення відповідачем договору про споживчий кредит та отримання ним кредитних коштів, а також неналежне виконання ОСОБА_1 умов договору. Таким чином ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» виконало свої обов`язки за кредитним договором, однак відповідач свої зобов`язання не виконав, у результаті чого утворилась кредитна заборгованість, до якої зокрема входять погоджені сторонами кредитного договору проценти за його користування.
Також судом встановлено, що за наявним у матеріалах справи доказами за договором про споживчий кредит право вимоги перейшло до товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», що підтверджується договором факторингу, укладеного між первісним кредитором та позивачем.
Отже, матеріалами справи підтверджується, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли за договором про споживчий кредит № 175295 від 17.03.2025, укладеним між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 після відступлення права вимоги за цим договором ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» позивачу на умовах договору факторингу №16042025 від 16.04.2025.
Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним.
Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.
З огляду на викладене, саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, на що посилається відповідач ОСОБА_1 , не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора.
Зазначені висновки суду повністю ґрунтуються на правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 06 лютого 2018 року по справі № 278/1679/13-ц.
За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість у сумі 14 798,34 грн, з яких: 9 334,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 5 464,34 грн - заборгованості за процентам.
Судовий збір
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем понесені та документально підтверджені витрати зі сплаті судового збору у сумі 2 422,00 грн.
Ураховуючи, що позов задоволено частково, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 343,07 грн (2422,40х14798,34/15299,34).
Щодо стягнення витрат на правову допомогу
Позивачем надано договір про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 з адвокатським бюро «СОЛОМКО ТА ПАРТНЕРИ» та протокол погодження вартості послуг, додаткову угоду № 25771367442 від 10.09.2025 до договору про надання правничої допомоги від 10.09.2025, акт прийому-передачі наданих послуг від 25.11.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 19.10.2018, довіреність від 10.09.2025. Загальна вартість послуг відповідно до наданих документів становить 7 000 гривень.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Суд вважає, що надані документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат, що пов`язані з наданою правничою допомогою адвокатом.
При цьому, щодо суми (вартості) понесених витрат суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.
Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Судом встановлено, що спір, який виник між сторонами у справі, відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання яких адвокат витратив значний час.
За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, враховуючи заперечення відповідача, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 10, 76, 133, 247, 259, 264, 265, 268, 273, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 204, 207, 512, 514, 517, 526, 598, 599, 610, 626, 628, 638, 639, 1049, 1054, 1077, 1078, 1081 Цивільного кодексу України, суд
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 178805 від 17.03.2025 у загальному розмірі 14 798 (чотирнадцять тисяч сімсот дев`яносто вісім) гривень 34 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» судовий збір у розмірі 2 343 (дві тисячі триста сорок три) гривні 07 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500,00 гривень.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини 5 статті 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», ЄДРПОУ: 43541163 юридична адреса: бульвар Лесі Українки, буд. 34, оф. 333, м. Київ, 01133.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Дмитро ДУДАРЕЦЬ