ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" червня 2026 р. справа № 300/2127/26
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Матуляка Я.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Адміністрації Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Національна академія Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі в розмірі 232375,92 грн, 

ВСТАНОВИВ:
Адміністрація Державної прикордонної служби України звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Національна академія Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі в розмірі 232375,92 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач у зв`язку із достроковим розірванням контракту про проходження військової служби (навчання) курсантами вищого військового навчального закладу Державної прикордонної служби України через небажання продовжувати навчання, всупереч вимог частини 10 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964, не відшкодував витрати, пов`язані з його утриманням у Національній академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького в розмірі 232375,92 грн.
На виконання вимог частини 3 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, головуючим суддею в електронній формі засобами Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (підсистема "Електронний суд") сформовано запит по справі № 300/2127/26 на отримання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1 та одержано відповідь за № 2570849 від 07.04.2026 із відомостями про реєстрацію місця проживання такої фізичної особи (а.с.32).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.04.2026 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.33-34). 
Поштове відправлення із ухвалою суду, направлене відповідачу за адресою зареєстрованого місця проживання, 21.04.2026 повернулося до суду без вручення. В такому випадку у відповідності до частини 11 статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення, яке не вручене адресату з незалежних від суду причин, вважається, що останнє вручене належним чином. Заяв чи клопотань відповідач суду не подав, правом на подання відзиву на позов, у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, не скористався. Також відповідачем не повідомлено суд про поважність причин ненадання такого відзиву.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши і оцінивши докази, судом встановлено наступне.
27.04.2025 між в.о. ректора Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького та молодшим сержантом ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) курсантами вищого військового навчального закладу Державної прикордонної служби України, згідно з пунктом 1 якого відповідач взяв на себе зобов`язання, зокрема, у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання, незадовільне складення іспитів або недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого військового навчального закладу на посадах офіцерського складу відшкодувати Адміністрації Державної прикордонної служби України витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, установлених Кабінетом Міністрів України (а.с.9).
Відповідно до витягу з наказу ректора ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) від 27.07.2025 за № 944-ОС "Про особовий склад", молодшого сержанта ОСОБА_1 з 27.07.2025 занесено в списки курсантів Національної академії, зараховано на всі види забезпечення згідно атестатів та призначено на посади курсантів (а.с.10).
Згідно поданого відповідачем 02.02.2026 рапорту до заступника начальника навчального курсу факультету правоохоронної діяльності з морально-психологічного забезпечення, курсант 311 навчальної групи факультету правоохоронної діяльності молодший сержант ОСОБА_1 просив клопотання перед командуванням Національної академії Державної прикордонної служби України про відрахування з навчання через особисте небажання його продовжувати (а.с.19).
03.02.2026 заступником начальника навчального курсу факультету правоохоронної діяльності з морально-психологічного забезпечення подано рапорт начальнику (декану) факультету правоохоронної діяльності щодо відрахування курсанта 311 навчальної групи 1-го навчального курсу факультету правоохоронної діяльності молодшого сержанта ОСОБА_1 з Національної академії Державної прикордонної служби України через особисте небажання проходити навчання (а.с.20), по суті якого начальник (декан) факультету правоохоронної діяльності клопотав перед в.о. ректора Національної академії Державної прикордонної служби України (а.с.20).
Наказом ректора Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького "По особовому складу" від 24.02.2026 за № 308-ОС, з молодшим сержантом ОСОБА_1 , курсантом 311 навчальної групи навчального курсу факультету правоохоронної діяльності, розірвано з 24.02.2026 контракт про проходження військової служби (навчання) за частиною 11 (через небажання продовжувати навчання) статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та згідно з частиною 10 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 зобов`язано молодшого сержанта ОСОБА_1 відшкодувати Адміністрації Державної прикордонної служби України витрати, пов`язані з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі у сумі 232375,92 грн (а.с.11).
Згідно із розрахунком від 23.02.2026 за № 7 загальна сума витрат на утримання у Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького ОСОБА_1 за період з 27.07.2025 по 24.02.20261 становить 232374,92 грн та складається з: грошового забезпечення в розмірі 191957,40 грн; речового забезпечення - 0,00 грн; продовольчого забезпечення в розмірі 22288,56 грн; медичного забезпечення – 0,00 грн; забезпечення комунальними послугами та енергоносіями в розмірі 18129,96 грн; проїзд до місця проведення канікулярної відпустки та назад – 0,00 грн (а.с.12). Із вказаним розрахунком відповідач ознайомлений 24.02.2026, що підтверджується підписом останнього (а.с.12).
На підтвердження вказаних витрат до суду подані також довідки-розрахунки: на утримання грошового забезпечення (а.с.13), вартості витрат на комунальні послуги (а.с.14-15), за № 921 від 20.02.2026 щодо витрат за продовольче забезпечення (а.с.16), щодо вартості медичного забезпечення від 20.02.2026 (а.с.17), за № 16 від 20.02.2026 на відшкодування витрат за речове забезпечення (а.с.18).
24.02.2026 Національною академією Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького сформовано вимогу щодо виконання зобов`язань за № 10/2221-26-Вих, відповідно до якої ОСОБА_1 запропоновано в термін до 03.03.2026 включно, добровільно відшкодувати витрати, що пов`язані з утриманням відповідача у вищому військовому навчальному закладі на загальну суму 232375,92 грн (а.с.21). Вказана вимога щодо виконання зобов`язань отримана ОСОБА_1 під особистий підпис із зазначенням про відмову у відшкодуванні наведених у вимозі коштів (а.с.21). 
У зв`язку із нездійсненням відповідачем добровільного відшкодування витрат на його утримання у вищому військовому навчальному закладі відповідно до умов договору, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України "Про Державну прикордонну службу України" відповідно до Конституції України визначає правові основи організації та діяльності Державної прикордонної служби України, її загальну структуру, чисельність, функції та повноваження.
Статтею 6 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" визначено, що Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення і має таку загальну структуру: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; Морська охорона, яка складається із загонів морської охорони; органи охорони державного кордону - прикордонні загони, окремі контрольно-пропускні пункти, авіаційні частини; розвідувальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
У системі Державної прикордонної служби України є також навчальні заклади, науково-дослідні установи, підрозділи спеціального призначення та органи забезпечення.
Указом Президента України від 09.12.2010 за № 1085 "Про оптимізацію центральних органів виконавчої влади" затверджено, зокрема, схему організації та взаємодії центральних органів виконавчої влади, у відповідності до якої до центральних органів виконавчої влади віднесено, серед інших, Адміністрацію Державної прикордонної служби України.
Згідно пункту 1 Положення про Адміністрацію Державної прикордонної служби України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2014 за № 533 Адміністрація Державної прикордонної служби України (Адміністрація Держприкордонслужби) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.
У відповідності до пункту 3 Положення про Адміністрацію Державної прикордонної служби України основними завданнями Адміністрації Держприкордонслужби є, серед іншого, здійснення управління територіальними органами - регіональними управліннями, Морською охороною, органами охорони державного кордону, органами забезпечення, навчальними закладами та науково-дослідними установами (далі - органи Держприкордонслужби) (підпункт 4).
Частиною 1 статті 7 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, здійснює управління Державною прикордонною службою України, бере участь у розробленні та реалізації загальних принципів правового оформлення і забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.
Згідно із частиною статті 27 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" фінансування діяльності Державної прикордонної служби України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел, передбачених законодавством.
Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 за № 2232-XII (надалі також – Закон № 2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Згідно із частиною 1 статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 4 статті 2 Закону України ''Про військовий обов`язок і військову службу'' передбачено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини 6 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти відноситься до видів військової служби.
За приписами пункту 3 частини 1, частини 3 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу-для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних. Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Згідно з частиною 1 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів.
Підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки. Порядок та умови направлення, проходження військової служби громадянами України під час такої підготовки визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Частиною 3 коментованої статті Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань.
Згідно частини 4 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" громадяни України, які в установленому порядку зараховані до вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти для здобуття певних освітніх рівнів і не мають звань офіцерського складу, вважаються курсантами, а ті, що мають такі звання, - слухачами.
У відповідності до вимог частини 5 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 цього Закону.
Згідно із частинами 7, 8 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" курсанти з числа військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, після зарахування до закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладають контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Курсантам, які не мали військового звання до зарахування до вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, присвоюється військове звання рядового складу. За військовослужбовцями та військовозобов`язаними зберігаються військові звання, які вони отримали під час проходження військової служби.
Частиною 10 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності), в інших випадках, передбачених законом, та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб сержантського, старшинського або офіцерського складу після закінчення відповідно закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "з", "и" пункту 1, підпунктів "д", "е", "ж", "з" пункту 2 та підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі фахової передвищої військової освіти, вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, відповідно до порядку та умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за наявності), у зв`язку з припиненням громадянства України та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб сержантського, старшинського або офіцерського складу після закінчення відповідно закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (10 років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "з", "и" пункту 1, підпунктів "д", "е", "ж", "з" пункту 2 і підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти (далі - витрати) визначає Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 за № 964, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2025 № 167 (надалі – Порядок № 964).
Згідно пункту 3 Порядку № 964 відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних із: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг. Порядок розрахунку витрат встановлюється Міноборони та центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані заклади фахової передвищої військової освіти, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти.
У відповідності до пункту 4 Порядку № 964 витрати відшкодовуються в повному розмірі: курсантами, які вислужили встановлений законодавством строк базової військової служби до вступу в заклад фахової передвищої військової освіти, вищий військовий навчальний заклад, військовий навчальний підрозділ закладу вищої освіти, а також курсантами жіночої статі - за весь період навчання; курсантами, які навчалися понад встановлений законодавством строк базової військової служби, - за період навчання, що перевищує цей строк; особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (10 років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "з", "и" пункту 1, підпунктів "д", "е", "ж", "з" пункту 2 і підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", - за весь період навчання.
Витрати відшкодовуються в розмірі різниці суми витрат з утримання курсантів і витрат з утримання громадян України, що пройшли базову військову службу: курсантами, які навчалися менше встановленого законодавством строку базової військової служби, - за весь період навчання; курсантами, які навчалися понад встановлений законодавством строк базової військової служби, - за весь період навчання, який відповідає строку базової військової служби (пункт 5 Порядку № 964).
Пунктом 6 Порядку № 964 визначено, що у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Відповідно до вимог пункту 3 Порядку № 964, спільним наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України за № 419/831/240/605/537/219/534 від 16.07.2007, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.07.2007 за № 863/14130 затверджено Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (надалі – Порядок № 419/831/240/605/537/219/534). 
Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 цього Порядку відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, а саме витрат на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. 
Згідно підпункту 1.2 пункту 1 вказаного Порядку зобов`язання про добровільне відшкодування курсантом витрат, пов`язаних з його утриманням, зазначається в контракті під час його укладання.
Згідно з підпунктом 2.3 пункту 2 Порядку 419/831/240/605/537/219/534 у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу вищого навчального закладу. Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу вищого навчального закладу. У наказі про звільнення курсанта сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач ВНЗ.
Відповідно пункту 3 цього ж Порядку відшкодовані за утримання курсантів у вищому навчальному закладі кошти враховуються у кошторисних показниках спеціального фонду відповідних центральних органів виконавчої влади як власні надходження вищого навчального закладу та витрати на утримання курсантів. 
Судом встановлено, що подані позивачем довідки-розрахунки витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького відповідають Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах.
Відповідачем доказів добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням його у вищому військовому навчальному закладі - Національній академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького, в межах заявлених позовних вимог, суду не надано.
Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 не закінчив навчання у вищому військовому навчальному закладі та подав рапорт про відрахування у зв`язку із небажання продовжувати навчання, згідно з вимогами частини 10 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2020 року у справі № 1.380.2019.002683 (провадження № К/9901/9138/20).
Як наслідок, витрати, пов`язані з утриманням ОСОБА_1 у Національній академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького за період з 27 липня 2025 року по 24 лютого 2026 року в розмірі 232375,92 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ВИРІШИВ:
Позов Адміністрації Державної прикордонної служби України (код ЄДРПОУ 00034039, вул. Володимирська, 26, м. Київ, 01601) до ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Національна академія Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , вул. Шевченка, 46, м. Хмельницький, 29007) про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі в розмірі 232375,92 грн - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Адміністрації Державної прикордонної служби України (код ЄДРПОУ 00034039, вул. Володимирська, 26, м. Київ, 01601) витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі в розмірі 232375 (двісті тридцять дві тисячі триста сімдесят п`ять) гривень 92 копійки. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Суддя   Матуляк Я.П.