ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 р. 	Справа № 520/6776/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2026, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., м. Харків, повний текст складено 10.04.26 по справі № 520/6776/23
за позовом ОСОБА_1 
до  Військової частини НОМЕР_1   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), у якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення не в повному обсязі за період з 01.03.2018 по 05.03.2021 без урахування фіксованої величини 4 098,51 грн;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення у фіксованій величині 4 098,51 грн в місяць за період 01.03.2018 по 05.03.2021 включно відповідно до приписів абз. 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 та здійснити доплату донарахованих сум індексації грошового забезпечення.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 по справі №520/6776/23 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення не в повному обсязі за період з 01.03.2018 по 05.03.2021.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за період 01.03.2018 по 05.03.2021 із застосуванням базового місяця березень 2018 року, відповідно до приписів абз. 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 та здійснити доплату донарахованих сум індексації грошового забезпечення.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2024 по справі №520/6776/23 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року - без змін.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2025 по справі № 520/6776/23 заяву позивача про встановлення судового контролю по справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.
Встановлено судовий контроль за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 року по справі № 520/6776/23.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 протягом 60 днів з дня постановляння цієї ухвали подати до Харківського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 року по справі № 520/6776/23.
У задоволенні решти вимог - відмовлено.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2025 по справі №520/6776/23 прийнято звіт Військової частини НОМЕР_1 про виконання рішення суду у справі №520/6776/23 по справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Встановлено Військової частини НОМЕР_1 новий строк для подання до Харківського окружного адміністративного суду звіту про виконання рішення Харківського кружного адміністративного суду від 26.06.2023 по справі №520/6776/23, а саме тридцять днів з дня отримання даної ухвали.
24.10.2025 від представника відповідача надійшов звіт, в якому зазначено, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 року по справі № 520/6776/23, 15 вересня 2025 року Військовою частиною НОМЕР_1 було направлено пропозицію до ІНФОРМАЦІЯ_1 , які є розпорядником бюджетних коштів, щодо нарахування коштів за рішенням Харківського окружного суду по справі №520/6776/23 в сумі 136962,30 грн. 10 жовтня 2025 року Військовою частиною НОМЕР_1 отримано лист-відповідь, яким не погоджено нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.20218 по 05.03.2021 із застосуванням базового місяця березень 2018 року, відповідно до приписів абз. 4, 6, пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, в сумі 136 962, 30 грн. та надано правове обґрунтування.
У зв`язку з викладеним, Військова частина НОМЕР_1 просить прийняти звіт про виконання судового рішення.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2026 по справі №520/6776/23 встановлено Військовій частині НОМЕР_1 новий строк для подання до Харківського окружного адміністративного суду звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 року по справі № 520/6776/23.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 протягом трьох місяців з дня отримання даної ухвали, подати до Харківського окружного адміністративного суду письмовий звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 року по справі № 520/6776/23.
Накладено на керівника Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 (РНОКПП – НОМЕР_5 ) штраф у сумі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 66560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) грн 00 коп.
Стягнуто з керівника Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 (РНОКПП – НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 33280 (тридцять три тисячі двісті вісімдесят) грн 00 коп.
Стягнуто з керівника Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 (РНОКПП – НОМЕР_5 ) на користь Державного бюджету України штраф у сумі 33280 (тридцять три тисячі двісті вісімдесят) грн 00 коп.
Попереджено командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про те, що за правилами частини 7 статті 382-3 КАС України з наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня в розмірі три відсотки річних з урахуванням індексу інфляції.
Попереджено командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про те, що сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами другою та третьою статті 382-3 КАС України.
Ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню.
Стягувачем у виконавчому провадженні, відкритому на підставі даної ухвали в частині стягнення штрафу в розмірі 33280 (тридцять три тисячі двісті вісімдесят) грн 00 коп., є ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), боржником: командир Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 (РНОКПП – НОМЕР_5 ).
Стягувачем у виконавчому провадженні, відкритому на підставі даної ухвали в частині стягнення штрафу в розмірі 33280 (тридцять три тисячі двісті вісімдесят) грн 00 коп. є Державна судова адміністрація України (м. Київ, вул. Липська, 18/5, код ЄДРПОУ 26255795), боржником: командир Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 (РНОКПП – НОМЕР_5 ).
Відповідач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2026 року у справі №520/6776/23 у повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким зобов`язати Харківський окружний адміністративний суд прийняти звіт Військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2025 про виконання судового рішення від 26.06.2023 по справі № 520/6776/23.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що у діях відповідача відсутні будь-які ознаки протиправності, адже Військова частина НОМЕР_1 всі вимоги резолютивної частини рішення від 26.06.2023 по справі № 520/6776/23 виконала у повному обсязі та додала відповідні докази вжиття залежних від неї дій.
Вважав, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, або встановлення нового строку подання звіту, або накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу є правом суду, а не його обов`язком. Так, судовий контроль не може перетворюватися на тиск, якщо Військова частина НОМЕР_1 вже вчинила дії, спрямовані на виконання та в подальшому виконала рішення суду у повному обсязі. Крім цього, судом першої інстанції не надано правову оцінку всім документам та поясненням, які були надіслані до суду в якості доказів виконання рішення суду від 26.06.2023, про що свідчить мотивувальна частина ухвали суду від 10.04.2026.
Просив врахувати, що резолютивна частина рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 по справі № 520/6776/23 має зобов`язальний характер, однак судом першої інстанції при розгляді вказаної справи не вирішувалися позовні вимоги майнового характеру щодо стягнення певної суми коштів і, як наслідок, не перевірялася правильність нарахування заборгованості з грошового забезпечення.
Звернув увагу апеляційного суду, що відповідач нарахував ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.20218 по 05.03.2021 із застосуванням базового місяця березень 2018 року, відповідно до приписів абз. 4, 6, пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 та здійснив 16.04.2025 доплату донарахованих сум індексації грошового забезпечення на картковий рахунок позивача в сумі 279,21 грн у відповідності до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 по справі № 520/6776/23. У свою чергу, конкретна сума індексації грошового забезпечення не була предметом судового дослідження при розгляді справи по суті.
Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Разом з тим, відповідач у апеляційній скарзі просив здійснювати розгляд апеляційної скарги за участі сторін однак, не навів підстав, які зумовлюють розгляд цієї справи у відкритому судовому засіданні через складність та недоцільність розгляду у письмовому провадженні.
Обставин, які б свідчили про необхідність розгляду справи за правилами ч. 4 ст. 12 КАС України, колегією суддів не встановлено.
За приписами пункту 10 частини 1 статті 4 КАС України письмове провадження - це розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.
Якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні (частина 2 статті 311 КАС України).
Беручи до уваги, що дану справу розглянуто судом в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, колегія суддів дійшла висновку про можливість здійснення розгляду справи за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2026 по справі № 520/6776/23 в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами без виклику учасників справи.
Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
З огляду на те, що Військовою частиною НОМЕР_1 рішення суду від 26.06.2023 та вимоги ухвали від 24.09.2025 виконано не належним чином, звіт подано без зазначення достатніх та обґрунтованих причин невиконання рішення в частині виділення грошових коштів для виконання рішення суду за новим розрахунком та виплати їх позивачу, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність відмовити у затвердженні звіту.
Врахувавши викладені обставини, суд вважав за необхідне встановити новий строк для подання звіту та накласти на керівника Військової частини НОМЕР_1 штраф у сумі двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами статті 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013, у рішенні від 26.06.2013 звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).
Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення.
Так, у рішенні по справі Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6.
Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).
У справі Сорінг проти Об`єднаного Королівства від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.
Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.
Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.
В адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення, що узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 01.02.2022 у справі № 420/177/20 та ухвалах від 26.01.2021 у справі № 611/26/17, від 07.02.2022 у справі № 200/3958/19-а.
Так, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 по справі № 520/6776/23, яким зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період 01.03.2018 по 05.03.2021 із застосуванням базового місяця березень 2018 року, відповідно до приписів абз. 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 та здійснити доплату донарахованих сум індексації грошового забезпечення, набрало законної сили 12.11.2024 за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частин 2, 4 статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
З огляду на це, посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права на судовий захист.
З 19.12.2024 набрав чинності Закон України від 21.11.2024 № 4094-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» (далі - Закон № 4094-ІХ), яким статтю 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено у новій редакції, а КАС України доповнено статтями 381-1, 382-1, 382-2, 382-3.
Згідно із пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 4094-ІХ справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 382-2 КАС України суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.
Розгляд зазначеного звіту про виконання судового рішення здійснено судом з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності Законом № 4094-ІХ, у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Вимоги до змісту та форми такого звіту визначені у нормах частин 2 та 3 статті 382-2 КАС України.
Згідно з частинами 1 - 4 статті 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України.
При цьому за змістом норм частини 5 цієї ж статті Кодексу передбачено, що суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Аналізуючи наведені вище процесуальні норми у сукупності, Верховний Суд при розгляді звіту про виконання судового рішення, що стосується виплати заборгованості з пенсії (ухвала від 13.03.2025 у справі № 640/16655/21), висловив позицію про те, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання зобов`язань у межах відповідної справи. Наслідком відмови у прийнятті звіту про виконання судового рішення є накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу, а також можливість встановлення нового строку для подання звіту про виконання судового рішення чи зміна способу і порядку його виконання. Будь-якого альтернативного варіанту дій у такому випадку у суду немає.
Одночасно в іншій своїй ухвалі від 03.03.2025 у справі № 160/5259/20 Верховний Суд відзначив, що за усталеною судовою практикою сформовано правову позицію, відповідно до якої для застосування інституту судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
У взаємозв`язку із наведеним колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що накладення штрафу за невиконання судового рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності останнього за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу судового контролю як штраф у випадку відмови у прийнятті звіту про виконання судового рішення є обов`язком суду й направлено на забезпечення повної реалізації відповідного судового рішення.
При цьому визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.
У свою чергу в залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання за судовим рішенням, що підлягає виконанню боржником, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом в ухвалі від 03.04.2025 по справі № 560/1080/19.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду без поважних на те причин тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами статті 382-3 КАС України. А тому, вирішуючи питання щодо прийняття або відмови у прийнятті звіту про виконання судового рішення з подальшим застосуванням таких заходів судового контролю як встановлення нового строку для подання звіту й накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень (боржника), судом має бути встановлений факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Суд повинен з`ясувати чи вживалися суб`єктом владних повноважень (зокрема в особі його керівника) всі необхідні та вичерпні заходи для своєчасного і повного виконання судового рішення, та які саме заходи; чи діяв зазначений керівник при вжитті тих чи інших заходів добросовісно, пропорційно, своєчасно та обґрунтовано; чи існували документально підтверджені поважні обставини, які ускладнюють виконання судового рішення. Необхідність встановлення судом цих обставин під час розгляду звіту про виконання судового рішення, ухваленого у справі, яка стосується здійснення пенсійних (соціальних та ін.) виплат, випливає безпосередньо зі змісту часинах 2 і 5 статті 382-3 КАС України.
Колегією суддів встановлено, що на виконання рішення суду у даній справі, Військовою частиною НОМЕР_1 було здійснено перерахунок фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.20218 по 05.03.2021, яке належить до виплати ОСОБА_1 за період з 01.03.20218 по 05.03.2021 із застосуванням базового місяця березень 2018 року, відповідно до приписів абз. 4, 6, пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.
Також відповідачем долучено копію довідки-розрахунку від 12.09.2025 № 143, згідно з якої вбачається, що Військовою частиною НОМЕР_1 здійснено нарахування фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.20218 по 05.03.2021, яке належить до виплати ОСОБА_1 в загальній сумі 136962,30 грн.
Військовою частиною НОМЕР_1 направлено 15.09.2025 листа № 1058/207/59/38/пс до ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо виділення грошових коштів для виконання рішення суду за новим розрахунком.
10 жовтня 2025 року Військовою частиною НОМЕР_1 отримано лист-відповідь, яким не погоджено нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 05.03.2021 із застосуванням базового місяця березень 2018 року, відповідно до приписів абз. 4, 6, пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, в сумі 136 962, 30 грн через необхідність уточнення розрахунків.
У подальшому, відповідачем із врахуванням роз`яснень Міністерства соціальної політики України від 17.01.2023 № 168/0/290-23/51 здійснено новий розрахунок індексації грошового забезпечення позивача, після якого сума до виплати склала 293,91 грн.
Сума коштів у розмірі 293,91 грн була виплачена на картковий рахунок ОСОБА_1 .
Разом з цим, колегія суддів зауважує, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 по справі № 520/6776/23 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період 01.03.2018 по 05.03.2021 із застосуванням базового місяця березень 2018 року саме відповідно до приписів абз. 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, а не відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики України від 17.01.2023 № 168/0/290-23/51.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги про те, що у рішенні від 26.06.2023 по справі № 520/6776/23 не визначалась конкретна сума індексації грошового забезпечення, суд апеляційної інстанції враховує, що у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2024, якою залишено без змін рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2023, було чітко зазначено, що починаючи з березня 2018 року сума індексації грошового забезпечення позивача, з урахуванням абзаців 3, 4 п. 5 Порядку № 1078 має виплачуватися щомісячно у розмірі 4.463,15 грн до моменту наступного підвищення посадового окладу чи до дня звільнення.
До того ж, при вирішенні питання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у даній справі, саме на копію довідки-розрахунку від 12.09.2025 № 143, відповідно до якої, фіксована індексація становить 136962,30 грн, посилався відповідач, як на підставу для того, щоб вважати рішення суду виконаним.
При цьому, ані ухвала про встановлення судового контролю від 19.08.2025, ані про продовження строку на подання звіту від 24.09.2025, якими встановлено обов`язок відповідача здійснити фактичну виплату суми коштів у розмірі 136962,30 грн не оскаржувались Військовою частиною НОМЕР_1 , є чинними, а тому підлягають виконанню.
У свою чергу, подальше самостійне здійснення перерахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у сторону зменшення із 136962,30 грн до 293,91 грн лише підтверджує факт ухилення від добровільного виконання судового рішення.
У контексті вищевикладеного, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на правила, наведені у частинах третій – шостій статті 382-3 КАС України, відповідно до яких у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України.
Суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Суд на підставі відповідних доказів зменшує розмір штрафу, накладеного на керівника суб`єкта владних повноважень, на суму штрафу, який було накладено за такі самі дії державним виконавцем відповідно до законодавства про виконавче провадження.
Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про те, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання зобов`язань у межах відповідної справи. Наслідком відмови у прийнятті звіту про виконання судового рішення є накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу, а також можливість встановлення нового строку для подання звіту про виконання судового рішення чи зміна способу і порядку його виконання. Будь-якого альтернативного варіанту дій у такому випадку у суду немає.
У даному випадку суд констатує ігнорування рішення суду та його тривале невиконання. Вчинені відповідачем заходи з метою виконання судового рішення не видаються достатніми та не можуть бути аргументом наявності поважних причин його невиконання.
Відтак, враховуючи тривале (майже 2 роки) невиконання рішення суду та порушення у зв`язку із цим прав позивача, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для накладення на керівника Військової частини НОМЕР_1 штрафу за невиконання у повному обсязі рішення суду у даній справі.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2026 по справі № 520/6776/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	С.П. Жигилій   Я.М. Макаренко