ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/12770/24 Суддя (судді) першої інстанції: Валентина ОРЛЕНКО

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Кузьменка В.В.,
суддів: Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про:
- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу, підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території зони гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язання відповідача здійснити з 01.11.2024 нарахування та виплату позивачу, підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території зони гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб установленим на 1 січня відповідного календарного року з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03.02.2025, яке набрало законної сили 06.03.2025, адміністративний позов задоволено.
05.06.2025 позивач через свого представника в системі «Електронний суд» звернулася до суду першої інстанції із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у даній справі.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 06.06.2025 заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 № 580/12770/24 задоволено частково: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області протягом одного місяця з моменту отримання копії даної ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 у справі № 580/12770/24.
На виконання ухвали суду 07.07.2025 відповідачем через систему «Електронний суд» подано звіт про виконання рішення суду, в якому відповідач зазначає про повне його виконання, втім звертає увагу, що з 01.01.2025 змінилося нормативно-правове регулювання спірних правовідносин. Щодо нарахованих коштів у розмірі 12 112 грн, відповідач зазначив, що такі включено до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про виконання судового рішення в адміністративній справі № 580/12770/24.
Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції прийшов до висновку, що рішення суду після набрання ним законної сили виконане в частині - здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.11.2025, що підтверджується рішенням про перерахунок пенсії від 02.04.2025, а щодо виплати нарахованої на його виконання заборгованості відповідачем вживаються відповідні заходи, що ускладнюється відсутністю відповідного фінансування, тому суд не вбачає підстав для відмови в прийнятті звіту. Окрім того, з 01.01.2025 ст. 45 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", приписи якої є обов`язковими для виконання і відповідачем, були врегульовані розміри, підстави та порядок виплати вищевказаного підвищення (доплати), законодавча зміна правового регулювання виплати вказаної доплати є тією обставиною, яка не дозволяє відповідачу здійснювати щомісячну виплату позивачу доплати після 01.01.2025 у розмірі більше ніж 2 361 грн.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій остання просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що ухвалена з порушенням норм процесуального права.
Позивач вважає, що доплата, яку вона має право отримувати відповідно до рішення суду у даній справі не пов`язана ні з часовими рамками, ні з правовим режимом воєнного стану.
У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін оскаржувану ухвалу суду першої інстанції.
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно з положеннями ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Розгляд апеляційної скарги проведено у порядку письмового провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до частин 2 та 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Статтею 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
За приписами ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Відповідно до частин 1-3, 11 ст. 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.
У рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.
Також, Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі Скордіно проти Італії (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі Сіка проти Словаччини (Sika v. Slovaki), № 2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006, пп. 18 рішення Ліпісвіцька проти України № 11944/05 від 12.05.2011).
У рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах Бурдов проти Росії від 07.05.2002, Ромашов проти України від 27.07.2004, Шаренок проти України від 22.02.2004 зазначалося, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.
Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі Сокур проти України (Sokur v. Ukraine), № 29439/02, від 26.04.2005, та у справі Крищук проти України (Kryshchuk v. Ukraine), № 1811/06, від 19.02.2009).
У рішенні Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.
Як вбачається зі змісту поданого відповідачем звіту від 04.07.2025 на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 у справі № 580/12770/24 відповідачем здійснено з 01.11.2025 нарахування підвищення до пенсії позивача у розмірі, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб установленим на 1 січня календарного року, а саме: 6 056 грн. За період з 01.11. по 31.12.2025 нараховано загальну суму доплати по рішенню суду в розмірі 12 112 грн та включено таку до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.
Щодо доплати непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території гарантованого добровільного відселення у 2025 році, відповідач зазначив, що відповідно до ст. 45 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік», доплата за проживання на території гарантованого добровільного відселення встановлюється у розмірі 2 361 грн, відтак позивачу така доплата здійснюється у відповідності до норм чинного законодавства.
Верховний Суд у постанові від 18.09.2024 у справі № 240/28481/23 підтримав наступний правовий висновок:
«…пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом, не обмежена у часі. З самого визначення поняття «пенсія» випливає, що щомісячні пенсійні виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу, а тому цей вид виплат не є строковим і не може бути призначений на певний строк;
- підвищення до пенсії, яке є додатковою виплатою особі, яка визнана такою, що має на нього право, нерозривно пов`язано з виплатою пенсії і також має не визначений у часі граничний термін виплати;
- виплату пенсії (підвищення до пенсії) не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право особи на отримання державної пенсії (підвищення до пенсії), яка має виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку її виплати;
- порядок та строки нарахування пенсій можуть бути змінені за умов іншого законодавчого регулювання…».
Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що на виконання рішення суду в цій справі відповідачем здійснено перерахунок та виплату пенсії, а подальше перерахування пенсії позивача здійснювалося відповідачем на виконання Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік».
Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про прийняття звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про виконання постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 в справі № 580/12770/24.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, так як не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для прийняття звіту відповідача про виконання рішення суду.
Керуючись статтями 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко