Справа № 159/2282/26
Провадження № 2/159/1845/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
заочне
11 травня 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайонний суд Волинської області 
в складі головуючого судді Окостень І.В.,
з участю секретаря судового засідання Конашук М.А.,
розглянув справу № 159/2282/26,
учасники справи:
позивач — Товариство з обмеженою відповідальністю (далі — ТОВ) «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,
відповідач — ОСОБА_1 ,
вимоги позивача: про стягнення заборгованості за кредитним договором,
представники учасників справи:
представник позивача — Грибанов Д.В.,
в с т а н о в и в:
У квітні 2026 року позивач звернувся в електронній формі до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором у розмірі 20 190 грн та судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 2 662,40 грн.
Вимоги мотивовано тим, що 30.08.2025 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі кредитний договір № 9358263, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 5000 грн строком на 360 днів, які позичальник зобов`язався повернути частинами у строки, встановлені графіком платежів, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами на умовах, визначених договором кредиту. Відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 20 190 грн, з яких: 5 000 грн — за основним зобов`язанням, 1 350 грн — по комісії за надання кредиту, 5 840 грн — по комісії за обслуговування кредиту, 8 000 грн — неустойка (штраф і пеня).
За умовами укладеного договору факторингу між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» від 27.01.2026 №27012026 позивач набув права вимоги до відповідача. З моменту отримання права вимоги позивач не здійснював додаткових нарахувань до вказаної заборгованості, а відповідач не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором ні перед первісним кредитором, ні перед позивачем.
Позивач просить стягнути у його користь вказаний розмір кредитної заборгованості.
Ухвалою від 21.04.2026 року суд відкрив провадження у справі, вирішив проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін 11.05.2026, визначив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
В судове засідання учасники справи не з`явилися.
Представник позивача у позовній заяві клопотав про розгляд справи у його відсутності, не заперечив проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач не повідомив суд про причини не прибуття, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. 
Відповідач повідомлений про дату, час і місце судового засідання в порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України: судова повістка направлена на адресу його зареєстрованого місця проживання, повернута до суду з відміткою у поштовому повідомленні про відсутність адресата. Іншої адреси відповідач суду не повідомив.
На підставі положень ст. 280 ЦПК України та з урахуванням того, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
За відсутності учасників справи фіксування судового засідання згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.
На підставі наявних у справі доказів встановлено, що 30.08.2025 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 9358263, за умовами якого:
- розмір кредиту становить 5000 грн (п.1.2.);
- кредит надано загальним строком на 360 днів за умови виконання позичальником графіку платежів; строк, на який надається окрема частина кредит, встановлюється графіком платежів (п.1.3);
- повернення кредиту, сплата комісії за надання кредиту, комісії за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) та процентів за користування кредитом здійснюється позичальником зі встановленою періодичністю відповідно до графіку платежів, наведеному у додатку №1 до договору. Остаточний термін повернення кредиту - 25.08.2026 ( п.1.4); 
- денна процентна ставка - 0,97%, орієнтовна реальна річна процентна ставка дорівнює 2 418,58 відсотків річних (п. 1.5);
- комісія за надання кредиту: 1 350 грн, яка нараховується одноразово в момент видачі кредиту;
- комісія за обслуговування кредиту: 16 060 грн., що нараховується за ставкою 14,60% від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені графіком платежів, який є додатком №1 до цього Договору ( п.1.5.1 -1.5.2);
- проценти за користування кредитом: 0,0010 % річних на фактичну заборгованість за кредитом (п. 1.5.3, 1.5.4); процентна ставка фіксована (п.1.6 договору); 
- кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 (п.2.1).
- у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів та/або комісії щонайменше на один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі (п.2.4.3).
Додаток № 1 до договору містить графік платежів за кредитом, види і дати платежів за період з 29.09.2025 до 25.08.2026.
Паспорт споживчого кредиту містить детально визначені умови кредитування.
Договір укладено в електронній формі (п.6), він підписаний відповідачем 30.08.2026 о 06.59 із використанням одноразового ідентифікатора 236383. У такий спосіб відповідач підписав і паспорт споживчого кредитування.
27.01.2026 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу №27012026, за умовами якого клієнт відступив фактору права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно з реєстром боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. 
Відповідно до реєстру боржників від 27.01.2026 позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 20 190 грн, з яких: 5 000 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 1 350 грн - заборгованість по комісії за надання кредиту, 5 840 грн — заборгованість по комісії за обслуговування кредиту, 8 000 грн — неустойка.
За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі — ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Кредит — це грошові кошти, що надаються позичальнику на умовах поворотності, строковості та платності. Така послуга обов`язково надається на підставі письмового договору, що може бути укладений в електронній формі.
За правовим статусом електронний договір рівнозначний договору, укладеного в письмовій формі. Механізм його укладення, вимоги до підписання сторонами врегульовано Законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис».
Так, у ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір — це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного договору є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором (наприклад, шляхом введення одноразового коду, висланого на номер мобільного телефону позичальника); аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договір споживчого кредиту № 9358263 від 30.08.2025 за формою відповідає вимогам законодавства щодо електронних договорів, підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, що є аналогом власноручного підпису. При укладенні договору ОСОБА_1 пройшов ідентифікацію за реєстраційним номером облікової картки платника податків, паспортними даними, верифікованим номером мобільного телефону та адресою електронної пошти.
За умовами договору первісним кредитором ТОВ «Мілоан» були перераховані кредитні кошти відповідачу ОСОБА_1 на його картковий рахунок № НОМЕР_1 в розмірі 5 000 грн. Така обставина підтверджена платіжним доручення №161056512 від 30.08.2025 року. Доказів на спростування факту отримання коштів відповідачем не надано.
Позивач доводить про набуття ним права вимоги за договором кредиту.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
У ч. 1 ст. 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
У п. 3.2.6 договору про споживчий кредит №161056512 від 30.08.2025 року передбачено право кредитора ТОВ «Мілоан» відступати, передавати, будь-яким іншим способом відчужувати свої права за цим договором. 
За умовами договору факторингу №27012026 від 27.01.2026 року ТОВ «Мілоан» відступив фактору ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за укладеним кредитним договором згідно з реєстром боржників, в обсязі та на умовах, що існували на дату відступлення прав вимоги. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрах боржників (п.1.1).
Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за споживчим кредитом №161056512 від 30.08.2025 в розмірі 20 190 грн, з яких: 5 000 грн — заборгованість за основним зобов`язанням, 1 350 грн — заборгованість по комісії за надання кредиту, 5 840 грн — заборгованість по комісії за обслуговування кредиту, 8 000 грн — заборгованість за неустойкою (штраф, пені).
З урахуванням наведеного факт переходу до позивача права вимоги за кредитним договором є доведеним. Доказів протилежного у справі немає.
Після придбання права вимоги позивач додаткових нарахувань не проводив, пред`явив вимоги про стягнення на погашення кредиту: тіла кредиту і складових його повної вартості, зокрема комісії за надання кредиту, комісії за обслуговування кредиту та неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.
Договором споживчого кредиту передбачено право кредитодавця вимагати дострокове повернення кредиту в повному обсязі, строк виплати якого ще не настав, у випадку затримання позичальником сплати частини кредиту, процентів, комісії щонайменше на один календарний місяць (п.2.4.3).

Матеріали справи не містять доказів здійснення відповідачем будь-яких платежів на погашення основної суми боргу (тіла кредиту). Суд вважає доведеними факт отримання кредиту, заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5 000 грн та виникнення у позивача права вимоги його дострокового повернення, а тому вимоги позивача про стягнення зазначеної суми є обґрунтованими.
Позивач не заявляв вимог про стягнення процентів за користування кредитом, які згідно з п. 1.5 договору становлять 0,0010% річних. 
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача комісій, суд виходить із такого.
У справах про стягнення заборгованості за кредитним договором, де позичальником є фізична особа, застосуванню підлягають положення законів України «Про споживче кредитування» та «Про захист прав споживачів». Ці закони пріоритетні для захисту прав споживачів від несправедливих умов договорів та неправомірних вимог.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, серед іншого, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»).
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит.
Тобто, законом передбачено право кредитодавця встановлювати платні послуги, які пов`язані з видачею кредиту, адмініструванням, страхуванням, обслуговуванням заборгованості тощо, та обов`язок надавати боржнику інформацію про стан боргу, графік платежів тощо. Комісія за надання інформації про стан кредиту може бути встановлена, якщо споживач вимагає таку частіше одного разу на місяць
У договорі споживчого кредиту встановлена одноразова плата за надання кредиту в розмірі 1350 грн (п.1.5.1). Стягнення цієї суми повністю відповідає наведеним вимогам законодавства.
Договором також передбачено комісію в розмірі 16060 грн. До стягнення позивачем заявлено 5840 грн з цієї суми.
За умовами договору (п.1.5.2) комісія в такому розмірі надається за обслуговування кредиту, кредитної заборгованості, за весь строк кредитування, нараховується за ставкою 14,60% від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період Згідно з графіком платежів (додаток №1 договору) розрахунковий період становить 15 днів, а сума платежу за такий розрахунковий період — 735 грн. Згідно з п.2.2.2 ця комісія нараховується в перший перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період, що встановлені графіком платежів.
За змістом договору кредитодавець зобов`язався протягом усього строку кредитування надавати позичальнику сервіси, за які встановлена комісія за обслуговування кредиту, додатково до цього на звернення позичальника, але не частіше одного разу на місяць, безоплатно повідомляти позичальнику інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, шляхом направлення інформації через обрані, вказані позичальником у зверненні канали комунікації (п. 3.1.3). Позичальнику надано право протягом усього строку кредитування користуватися сервісами, за які встановлена комісія за обслуговування кредиту, зокрема використовувати надані можливості особистого кабінету, знайомитися з інформацією та документами, що в ньому розміщені, отримувати консультації, подавати заяви та запити з питань виконання сторонами договору (п.3.4.7).
Тобто, договором встановлена плата за послугу, що повинна надаватися споживачу безкоштовно, а чіткий перелік того, що саме має виконати товариство, надаючи платну послугу, у договорі відсутній.
Правовий висновок про те, що комісія за обслуговування кредиту є законною лише за умови, якщо вона є платою за фактично надану послугу, яка не пов`язана з діями, що їх кредитор здійснює на власну користь, сформульовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 в справі № 415/487/20.
Позичальнику було встановлено комісію за обслуговування кредиту, проте не наведено чіткого переліку того, що саме має виконати товариство, надаючи таку послугу. Розмір комісії, який втричі перевищує суму самого кредиту, є явно непропорційним за технічні послуги, передбачені договором.
У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Тому покладення основного фінансового навантаження за кредитним договором на комісію, а не на відсотки, є порушенням принципу добросовісності у договірних відносинах.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. 
Оскільки кредитний договір містить умови щодо комісії без належного обґрунтування, що обмежують права споживача та не відповідають вимогам Закону України «Про споживче кредитування», такі положення є нікчемними. Тому у задоволенні вимоги позивача про стягнення заборгованості з комісії за обслуговування кредиту в розмірі 5860 грн необхідно відмовити.
Вимога про стягнення заборгованості за неустойкою в сумі 8000 грн не ґрунтується на вимогах чинного законодавства. 
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тобто, у період дії воєнного стану боржник звільняється від сплати неустойки (штрафу, пені), що нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, такі нарахування підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Воєнний стан в Україні діяв як на момент укладення кредитного договору у цій справі, діє і на час її розгляду судом. Оскільки неустойка нарахована в період дії воєнного стану і не списана кредитодавцем, вона не може бути стягнута судом.
Отже, позов підлягає частковому задоволенню. З відповідача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 6 350 грн: 5 000 грн — заборгованість за основним зобов`язанням, 1 350 грн — заборгованість по комісії за надання кредиту.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 2 662,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням.
Відповідно, з урахуванням пропорційності задоволених вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 837,35 грн (6 350 грн х 100 % : 20 190 грн. х 2 662,40 грн = 837,35 грн.).
Керуючись статтями 12, 76 — 81, 141, 274-278 Цивільного процесуального кодексу України, суд
у х в а л и в :
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №9358263 від 30.08.2025 в розмірі 6 350 (шість тисяч триста п`ятдесят ) гривень, з яких 5 000 грн — заборгованість за тілом кредиу, 1 350 грн — заборгованість по комісії за надання кредиту.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 837 (вісімсот тридцять сім) гривень 35 копійок судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ: 35625014, місце знаходження: вул. Симона Петлюри, буд.30, м. Київ.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 11.05.2026.

Головуючий:	І. В. ОКОСТЕНЬ