Іванівський районний суд Одеської області    

Іванівський районний суд Одеської області

Справа № 499/837/26 
Провадження № 3/499/298/26 
П О С Т А Н О В А
Іменем України
18 червня 2026 року селище Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Погорєлов І. В., розглянувши матеріали, що надійшли від ВП №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВБА № 037934 від 27.05.2026 року зазначено такий склад адміністративного правопорушення: «27.05.2026 року близько 1 год. ночі за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 ухилилась від виконання батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СКУ, по відношенню до свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого мати не знала де перебуває її дитина протягом тривалого часу, яка була виявлена за місцем проживання в сарайному приміщенні о 2 год. 00 хв.».
За вказаним складом особі поліцейськими інкриміновано вчинення правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП.
У судове засідання   ОСОБА_1 не з`явилась, повідомлена про дату, час та місце судового розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Судом встановлено, що дії ОСОБА_1 , описані у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають складу правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Так, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, полягає у трьох різних формах: ухилення від обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя дитини; ухилення від обов`язків щодо забезпечення необхідних умов навчання дитини; ухилення від обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання дитини.
Стаття 256 КУпАП встановлює вимоги до змісту протоколу, а саме: у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Так, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, вказана норма застосована не була, оскільки не було конкретизовано у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї неповнолітньої дитини та яких саме обов`язків така особа не виконала, що прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у рішеннях ЄСПЛ (п.31 по справі «Ракевич проти Росії» та п.109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови»), згідно з яким «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».
З письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що її малолітній син вдень пішов гратися на дитячий майданчик та як стемніло не повернувся додому. Мати пішла шукати дитину та, не знайшовши, зателефонувала до поліції о першій годині ночі. Син був знайдений вдома у сарайному приміщенні, ховався там, адже боявся, що мати сваритиме його за пізне повернення додому.
Водночас, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про наявність причинного зв`язку між тим фактом, що син був відсутній за адресою свого місця проживання та ухиленням матері від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї дитини.
Матеріалами справи не підтверджено, що ОСОБА_1 у неповному обсязі виконує батьківські обов`язки, умисно та систематично проявляє бездіяльність у невиконанні батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання своєї дитини.
Напроти убачається, що мати, дитина якої не повернулася увечері додому, здійснювала активні дії за пошуком дитини, а коли вони виявилися безуспішними – звернулася до поліції по допомогу.
За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних не законним шляхом, також на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи, які притягують до адміністративної відповідальності, і якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь даної особи. При цьому, ЄСПЛ у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Європейський суд з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії» від 30 травня 2013 року наголосив на тому, що суд не вправі на шкоду особі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшуковувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення).
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
З огляду на наведене, суддя дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 36, ст. 247 п. 1, 283-285, 294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Іванівський районний суд Одеської області.

  Суддя:	Ігор ПОГОРЄЛОВ