ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2026 року м.Дніпро Справа № 904/2529/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач), 
суддів: Чередка А.Є., Паруснікова Ю.Б., 
при секретарі судового засідання: Логвиненко І.Г.
представники учасників провадження:
від позивача: Савченко С.А. (власні засоби);
від відповідача: Кравченко І.І. (власні засоби); 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Холод Віроніки Геннадіївни на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2025 (суддя Новікова Р.Г., повний текст якого підписаний 23.10.2025) у справі № 904/2529/25
за позовом фізичної особи-підприємця Холод Віроніки Геннадіївни, м.Павлоград
до Павлоградської міської ради, м.Павлоград
про визнання недійсними пунктів 1.2, 2.2 рішення Павлоградської міської ради від 26.05.2015 №1656-54/VІ “Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки та передачу земельних ділянок в користування” 
ВСТАНОВИВ:

17.05.2025 Фізична особа-підприємець Холод Віроніка Геннадіївна через систему «Електронний суд» звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Павлоградської міської ради про визнання недійсним рішення Павлоградської міської ради від 26.05.2015 №1656-54/VІ “Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки та передачу земельних ділянок в користування”.
В обґрунтування заявлених вимог позивачка послалась на порушення оспорюваним рішенням її прав.
Пославшись на договір дарування від 15.03.2003, укладений між нею та Холодом Едуардом Геннадійовичем, свідоцтво про право власності САВ 398576 від 02.05.2009 позивачка вказала, що є власницею нежитлового приміщення — двоповерхової будівлі торгівельного комплексу загальною площею 590,4 кв.м у АДРЕСА_1 . Це приміщення займає земельну ділянку розміром 286,2 кв.м під будівлею. Інша площа ділянки знаходиться у власності та користуванні на власний розсуд позивачки не використовується.
Позивачка повідомила, що між Холодом Едуард Геннадійович та відповідачем був укладений договір від 11.07.2000 на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), згідно з яким Павлоградська міська рада надала Холоду Едуарду Геннадійовичу земельну ділянку площею 0,214га по АДРЕСА_1 в тимчасове користування строком на 3 роки для ведення господарської діяльності на умовах щорічної плати у вигляді земельного податку розмірами 1% від нормативної грошової оцінки.
Позивачка зазначила, що на підставі статті 120 Земельного кодексу України до неї перейшло право користування земельної ділянки на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Позивачка вказала, що між Павлоградською міською радою та Холод Віронікою Геннадіївною був укладений договір оренди земельної ділянки від 27.01.2006 №040600900011, згідно з яким Павлоградська міська рада надала ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1214 га по АДРЕСА_1 для обслуговування торгівельного комплексу; код цільового використання землі - 1.11.6 - інша комерційна діяльність, строком на 8 років (з урахуванням додаткових угод від 08.05.2009, від 03.07.2012).
Позивачка повідомила, що з 2005 по 2023 роки знаходиться на єдиному податку 3 групи, в який входить земельний податок.
Позивачка вказала, що Павлоградська міська рада рішенням від 26.05.2015 №1656-54/VI затвердила виготовлену на замовлення позивачки технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 0,1214 га, кадастровий номер 1212400000:02:033:0065 та у зв`язку з пропущенням терміну поновлення договору оренди надала ОСОБА_1 спірну земельну ділянку в оренду для обслуговування торгівельного комплексу строком на 25 років та орендною платою в розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки відповідно до Порядку встановлення розмірів орендної плати на земельні ділянки, розташовані на території Павлоградської міської ради, затвердженого рішенням ради від 29.12.2011 №432-18/VI. Зобов`язала землекористувача протягом 2 місяців з моменту прийняття даного рішення звернутися до ради для укладання договору оренди земельної ділянки.
Позивачка зазначила, що 07.05.2015 громадянка ОСОБА_2 звернулась до керівника “АО Відділ земельно-ринкових відносин Павлоградської міської ради” із заявою надати їй адміністративну послугу - затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки та надання земельної ділянки у власність та користування (оренду) площею 0,1214 га для обслуговування торгівельного комплексу ОСОБА_1 АДРЕСА_1 . В заяві було вказано, що пані Шишенкова Г.О. є керівником державного підприємства ДП “Центр державного земельного кадастру”. Відповідальність за достовірність наданих документів несе заявник - ОСОБА_2 . ОСОБА_2 не мала права звертатись до відповідача з вищевказаною заявою, оскільки не мала відповідних повноважень від позивачки. Відповідач не мав права розглядати заяву неуповноваженої особи про надання в оренду земельної ділянки для третьої особи та надавати земельну ділянку в оренду особі, що не прохала про це. Значну частину (3/4 частки) земельної ділянки позивачка не займає багато років.
Позивачка стверджувала, що про існування рішень Павлоградської міської ради від 26.05.2015 №1656-54/VI, від 30.06.2021 №292-10/VIII довідалась з матеріалів господарської справи №904/4690/22.
Позивачка вказала, що станом на дату укладання договору купівлі-продажу майнового комплексу №162 від 03.07.1996 діяв Земельний кодекс УРСР (введений в дію з 15.03.1991). Холод Едуард Геннадійович придбав право користування земельною ділянкою на умовах постійного користування. Враховуючи договір дарування нежитлового приміщення від 15.03.2003, до позивачки перейшло право користування земельною ділянкою на умовах, що існували у попереднього власника нерухомого майна. Крім того, позивачка не зверталась до відповідача про надання їй в користування земельної ділянки саме в такому розмірі, що значно перевищує периметр будівлі, що знаходиться у власності позивачки.
Позивачка також повідомила, що за результатами розгляду її скарги рішенням в.о. начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 28.08.2015 скарга була задоволена та скасоване податкове повідомлення-рішення від 26.06.2015 про нарахування заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,1214га з кадастровим номером 121400000:02:033:0065 для обслуговування торгівельного комплексу Холод В.Г. АДРЕСА_1 . Таким чином, компетентним органом було встановлено, що позивачка не зобов`язана укладати договір оренди земельної ділянки і саме в розмірі, що перевищує периметр її нерухомості.
На адресу суду 10.06.2025 надійшов сформований в системі “Електронний суд” текст уточненої позовної заяви від 09.06.2025 разом з додатками, згідно з якою позивачка просила визнати недійсними пункти 1.2, 2.2 рішення Павлоградської міської ради від 26.05.2015 №1656-54/VІ “Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки та передачу земельних ділянок в користування”.
В уточненій позовні заяві від 09.06.2025 зазначено, що згідно з договором дарування нежитлового приміщення від 15.03.2003 позивачка є власницею нерухомого майна і до неї перейшло право користування земельною ділянкою на умовах, що існували у попереднього власника нерухомого майна. Попереднім власником був Холод Едуард Геннадійович, який 07.03.2000 придбав вищевказане нерухоме майно у Фонда комунального майна. Тому за своїм статусом власник цього об`єкту придбав право користування земельною ділянкою на умовах постійного користування. Холод Віроніка Геннадіївна не зверталась до відповідача про надання їй в користування земельної ділянки у розмірі 0,1214 га, що значно перевищує периметр будівлі, власницею якої є позивачка. Позивачка, як набувач за договором купівлі -продажу об`єктів нерухомого майна, розташованих на спірній земельній ділянці, має право на оформлення права користування цією земельною ділянкою саме на умовах постійного користування, а не оренди. Відповідач не мав права розглядати заяву неуповноваженої особи про надання в оренду земельної ділянки для третьої особи.
У тексті уточненої позовної заяви містилось клопотання про поновлення строку на усунення недоліків, оскільки належним чином оформлене рішення Павлоградської міської ради від 26.05.2015 №1656-54/VІ було отримане лише 09.06.2025.
У відзиві на позов, що надійшов до суду 23.06.2025, Відповідач серед іншого вказав, що суть спору полягає у оскарженні публічно-правового акту, а не в господарських відносинах; фізична особа-підприємець Холод В.Г. не є стороною господарського правовідношення з радою у цій справі; спори щодо оскарження рішень рад в сфері землеустрою розглядаються в адміністративному судочинстві, тому просив закрити провадження у справі.
09.07.2025 (зареєстровані судом 10.07.2025) до суду від відповідача надійшли доповнення до відзиву, у яких останній крім іншого, зауважив, що позивачка та її представник – адвокат Савченко С.А. зловживають процесуальними правами в частині подання завідомо безпідставного позову, створюють спір, який має очевидно штучний характер, тому просив вжити заходи для запобігання зловживанню процесуальними правами зі сторони позивачки та представника позивачки, застосувати до позивачки та адвоката Савченка Сергія Анатолійовича заходи, передбачені статтею 135 Господарського процесуального кодексу України - накласти штраф у сумі десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у – 30280грн в дохід державного бюджету.
На адресу суду 29.07.2025 надійшли сформовані у системі “Електронний суд” заперечення відповідача від 29.07.2025 на відповідь позивачки, у яких останній також звернув увагу на додані до позову документи та вказав про пропуск позивачкою строку позовної давності. Повторно наголосив на зловживанні позивачкою і її представником процесуальними правами і просив: відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог та закрити провадження по справі №904/2529/25; вжити заходи для запобігання зловживанню процесуальними правами зі сторони позивачки та представника позивачки; застосувати до позивачки та адвоката Савченка Сергія Анатолійовича заходи, передбачені статтею 135 Господарського процесуального кодексу України, та накласти штраф.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2025 у справі №904/2529/25 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись із зазначеним рішенням до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулась Фізична особа-підприємець Холод Віроніка Геннадіївна, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та винести рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована наступним:
- суд не надав належної оцінки договору від 21.04.2015 №1504090100252, укладеного Холод Віронікою Геннадіївною (замовник) та Дніпропетровською регіональною філією Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Шишенкової Г.О. (виконавець). Згідно вищевказаного договору повноваження пані Шишенкової Г.О. обмежувались виключно лише складанням технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки. В той же час, факт затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки - це окремий юридичний правочин, який не ототожнюється з правочином щодо передання земельної ділянки в оренду на певних умовах;
-станом на дату укладання договору купівлі-продажу майнового комплексу №162 від 03.07.1996 діяв Земельний кодекс УРСР (введений в дію з 15.03.1991) і Холод Едуард Геннадійович придбав право користування земельною ділянкою на умовах постійного користування;
- вважає, що судом безпідставно не взято до уваги доводи позивачки про перехід до неї прав попереднього власника, а саме, - права постійного користування земельною ділянкою. В той же час, саму будівлю ніхто не перебудовував; будівля в межах свого периметру знаходиться на тій самій земельній ділянці, що з 07.03.2000; при цьому, обов`язок переоформлення права користування земельною ділянкою, передбачений пунктом 6 Перехідних положень ЗК, визнано неконституційним на підставі Рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005 (у справі № 1-17/2005) за конституційним поданням щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу Х "Перехідні положення" ЗК (справа про постійне користування земельними ділянками). Отже, право користування земельною ділянкою, набуте у встановленому порядку до 01.01.2002 (набрання чинності ЗК, прийнятого 25.10.2001), не втрачається внаслідок його не переоформлення підприємством, яке за положеннями чинного ЗК не може набувати права постійного землекористування, а зберігається за ним до приведення прав і обов`язків щодо такої земельної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства, у тому числі за правонаступником такого землекористувача (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 26.09.2011 у справі № 6-14цс11). Суд першої інстанції порушив вищевказані норми права;
- наголошує, що Позивачка повідомляла, що за результатами розгляду її скарги рішенням в.о. начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 28.08.2015 скарга була задоволена та скасоване податкове повідомлення-рішення від 26.06.2015 про нарахування заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,1214 га з кадастровим номером 121400000:02:033:0065 для обслуговування торгівельного комплексу Холод В.Г. м. Павлоград, вулиця Шевченко, 138б. Таким чином, компетентним органом встановлено, що позивачка не зобов`язана укладати договір оренди земельної ділянки і саме в розмірі, що перевищує периметр її нерухомості. Вважає, що суд першої інстанції проігнорував цю правову підставу позову.
Звертає увагу, що Позивачка 25 років є власницею нерухомого майна і є належним землекористувачем в межах периметру своєї нерухомості і тому може вимагати усунення будь-яких порушень свого права на землю, зокрема з підстав, вказаних у позові.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вважає, що оскаржуване рішення Господарського суду Дніпропетровської області №904/2529/2 від 13.10.2025 ухвалене відповідно до закону, ґрунтується на належних доказах та всебічно з`ясованих обставинах, містить чіткі та достатні підстави для відмови в позовних вимогах. Судом правомірно встановлено, що наявні факти, які спростовують твердження позивачки про подання неповноважною особою технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки на затвердження до Павлоградської міської ради, та у зв`язку з недоведеністю, законно відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Зазначає, що питання щодо правомірності нарахування орендної плати за користування земельною ділянкою, розміру площі земельної ділянки, яка використовується позивачем, правомірності укладання договору оренди між позивачкою та відповідачем були предметом розгляду у справи №904/4690/22.
Судом були розглянуті спірні правовідносини між тими ж самими сторонами спору. Постановою Верховного Суду від 26.02.2025 у справі №904/4690/22 залишив без змін постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.10.2024 і рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2023 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 1212400000:02:033:0065 та визнання укладеним договору оренди земельної ділянки. 
Отже, рішення Павлоградської міської ради від 26.05.2015 №1656-54/VI розглянуто в судовому порядку як підстава надання позивачці в оренду земельної ділянки по вул. Шевченка, 138б, м. Павлоград, площею 0,1214га, кадастровий номер 1212400000:02:033:0065 (справа №904/4690/22). За результатами розгляду позовних вимог Павлоградської міської ради про визнання укладеним договору оренди спірної земельної ділянки кадастровий номер 1212400000:02:033:0065 з ФОП Холод В.Г. та стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 348 139грн32коп., позов задоволений.
Зазначає, що позивачка помилково посилається на лист начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області, як підставу того, що вона не зобов`язана сплачувати орендну плату. Обов`язок сплачувати оренду плату за використання земельною ділянкою комунальної форми власності визначено законами України, зокрема Земельним кодексом України, законом України “Про оренду землі”. Позивачка, як і попередній власник нерухомості на спірній земельній ділянці, не мали права постійного користування земельною ділянкою, і, відповідно, не мали Державного акта, тому посилання позивачки на постанову Верховного суду України від 26.09.2011 у справі № 6-14цс11 безпідставне, оскільки в рішенні мова йде про постійне користування земельною.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2025 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Іванова О.Г. (доповідач), судді – Чередко А.Є., Парусніков Ю.Б.
З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 04.11.2025 здійснено запит матеріалів справи із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.
07.11.2025 матеріали оскарження ухвали надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.11.2025 (суддя – доповідач Іванов О.Г.) апеляційну скаргу залишено без руху через неподання скаржником доказів оплати судового збору у встановленому розмірі (визначена сума оплати 3633,60 грн). Скаржнику наданий строк (10 днів) для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.
11.11.2025 на адресу суду від скаржника, на виконання вимог ухвали від 10.11.2025 надійшла заява про усунення недоліків скарги до якої додано платіжну інструкцію про оплату 3633,60 грн. 
Ухвалою суду від 17.11.2025 відкрито апеляційне провадження за скаргою позивача на рішення суду; судове засідання призначено на 26.03.2026; сторонам встановлений строк для подачі відзиву, заяв, клопотань.
25.11.2025 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу.
13.03.2026 до суду від представника позивачки адвоката Савченко С.А. надійшло клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів. 
Аналогічне клопотання від представника відповідача Кравченко І.І. надійшло до суду 17.03.2026.
У судовому засіданні 26.03.2026 представником позивача заявлене усне клопотання про відкладення розгляду справи, яке задоволено протокольною ухвалою. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.03.2026 розгляд справи відкладено на 23.04.2026.
04.04.2026 до суду від представника позивачки надійшло клопотання про долучення доказів, а саме квитанції про примусову сплату орендної плати за користування земельної ділянки в повному обсязі.
Зазначені додаткові докази суд апеляційної інстанції не приймає в силу приписів ст.269 ГПК України, оскільки такі не існували на час ухвалення оскаржуваного судового рішення. 
В судовому засіданні 23.04.2026 представник Позивача підтримав доводи апеляційної скарги, представник відповідача їх заперечив.
В судовому засіданні 23.04.2026 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 07.03.2000, укладеного між Фондом комунального майна Павлоградської міської ради (продавець) та фізичною особою Холодом Едуардом Геннадійовичем (покупець), продавець зобов`язується передати у власність покупця будівлю загальною площею 573,7кв.м. (станом на 15.01.1993), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , на земельній ділянці по місцекористуванню об`єкта, а покупець зобов`язується прийняти зазначений об`єкт і сплатити ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі. 
Право власності на нежитлове приміщення переходить до покупця на підставі протоколу аукціону №1 від 03.03.2000, затвердженого наказом голови Фонду комунального майна Павлоградської міської ради №05 від 03.03.2000 з моменту підписання та нотаріального посвідчення цього договору. Договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 07.03.2000 посвідчений завідувачем Першої Павлоградської державної нотаріальної контори 07.03.2000 та зареєстрований у реєстрі за №1-1897.
Згідно з договором на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 11.07.2000, укладеним між Павлоградською міською радою та фізичною особою Холодом Едуардом Геннадійовичем, Павлоградська міська рада на підставі рішення від 11.07.2000 №187-12/ХХІІІ надала, а Холод Е.Г. прийняв у тимчасове користування земельну ділянку, розташовану за адресою – АДРЕСА_1 , загальною площею 0,214 га згідно з планом. Земельна ділянка надається у тимчасове користування строком на 3 роки для ведення господарської діяльності. Договір зареєстрований у Книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 16.08.2000 за №690 Павлоградською міською радою.
У березні 2003 року між фізичною особою Холодом Едуардом Геннадійовичем та фізичною особою Холод Віронікою Геннадіївною укладений договір дарування нежитлового приміщення від 15.03.2003, посвідчений приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу 15.03.2003. У пунктах 1, 2 цього договору зазначено, що ОСОБА_3 подарував, а Холод Віроніка Геннадіївна прийняла у дар нежитлове приміщення: будівля –А (напівзруйнована) цегл., по АДРЕСА_1 . Вказане нежитлове приміщення належить дарувальнику на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою 07.03.2000 за реєстровим номером 1-897 та зареєстрованого в БТІ м. Павлоград у реєстровій книзі за №3-137. 
У січні 2006 року між фізичною особою Холод Віронікою Геннадіївною (орендар) та Павлоградською міською радою (орендодавець) укладений договір оренди земельної ділянки від 27.01.2006 (з урахуванням додаткових угод від 03.07.2012, від 08.05.2009).
Згідно з пунктами 1-3, 7, 13, 14 договору оренди земельної ділянки від 27.01.2006 Павлоградська міська рада на підставі рішення 31 сесії IV скликання за №652 від 13.09.2005 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування торгового комплексу - УКЦВЗ -1.11.6 (інша комедійна діяльність), яка знаходиться: АДРЕСА_1 . 
В оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,1214га, у тому числі: 0,1214га - забудовані землі; кадастровий номер - 1212400000:02:033:0065. На земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна – будівля. 
Договір укладений на 3 (три) роки. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк за умови дотримання вимог даного договору. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. 
Земельна ділянка передається в оренду для обслуговування торгового комплексу. Цільове призначення земельної ділянки: УКЦВЗ-1.11.6 (інша комерційна діяльність). 
Договір зареєстрований у Павлоградському територіальному відділі Дніпропетровської філії державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинений запис від 27.01.2006 №040600900011. 
На підставі додаткової угоди від 08.05.2009 договір оренди земельної ділянки від 27.01.2006 продовжений на 5 років. 
Додаткова угода від 08.05.2009 до договору зареєстрована у Павлоградському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП “Центр ДЗК”, про що у Державному реєстрі земель вчинений запис від 08.05.2009 №040911300096.
Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.05.2009 Холод Віроніка Геннадіївна є власником об`єкту: будівля торгівельного комплексу площею 590.4кв.м – А, котельня-Б, огорожа - №1, 2, 3, 4, розташованого за адресою –м. Павлоград, вул. Шевченко, буд.138Б.
У заяві від 21.04.2015 на адресу керівника Павлоградського міськрайонного виробничого відділу ДРФ ДП “Центр ДЗК” Холод Віроніка Геннадіївна послалась на пропуск терміну поновлення договору оренди і зміну поштової адреси земельної ділянки (м. Павлоград, вул. Шевченка, буд.138Б) площею 0,1214га з кадастровим номером 1212400000:02:033:0065 для обслуговування торговельного комплексу та просила виконати роботи із розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для подальшого укладання договору оренди. 
Між Холод Віронікою Геннадіївною (замовник) та Дніпропетровською регіональною філією Державного підприємства “Центр державного земельного кадастру” в особі Шишенкової Г.О. (виконавець) укладений договір від 21.04.2015 №1504090100252.
Відповідно до пункту 1.1, 1.3 договору від 21.04.2015 №1504090100252 у порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується своїми засобами за рахунок замовника виконати роботи “проведення робіт з підготовки технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (у разі надання у користування (оренду) земельної ділянки без зміни її цільового призначення, без формування нової земельної ділянки”, а замовник – прийняти та оплатити виконані роботи. Роботи виконуються щодо земельної ділянки, розташованої за адресою – м. Павлоград, вул. Шевченко, буд.138Б. Результатом робіт є технічна документація.
У пункті 7.4 договору від 21.04.2015 №1504090100252 вказано, що замовник уповноважує виконавця на подання землевпорядної документації до відділу Держземагенства у м. Павлоград та відділу містобудування та архітектури, а також відповідним органам державної влади та місцевого самоврядування на погодження (затвердження, державну експертизу).
Згідно із заявою від 07.05.2015 №1838 Шишенкова Г.О. надала на затвердження до Павлоградської міської ради технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки та надання земельної ділянки у власність та користування (оренду) щодо земельної ділянки 0,1214га для обслуговування торговельного комплексу ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідно до пунктів 1.2, 2.2 рішення Павлоградської міської ради від 26.05.2015 №1656-54/VI за результатом розгляду матеріалів технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок міська рада вирішила:
- затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки громадянці ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 , площею 0,1214га, кадастровий номер 1212400000:02:033:0065;
- надати громадянці ОСОБА_1 у зв`язку з пропущенням терміну поновлення договору оренди та зміною поштової адреси, земельну ділянку площею 0,1214га, кадастровий номер 1212400000:02:033:0065 на АДРЕСА_1 для обслуговування торгівельного комплексу, вид цільового призначення земель (КВЦПЗ) 03.13 (для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування), із земель, які знаходились в оренді у гр. ОСОБА_1 згідно з договором оренди земельної ділянки, землі житлової та громадської забудови, в довгострокову оренду строком на 25 років.
Строк оренди на даний термін встановлений на підставі голосування депутатів на сесії Павлоградської міської ради. 
Визначена орендна плата за користування земельною ділянкою у розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки відповідно до “Порядку встановлення розмірів орендної плати на земельні ділянки, розташовані на території Павлоградської міськради”, затвердженого рішенням сесії Павлоградської міськради від 29.12.2011 №432-18/VI. 
Договір оренди земельної ділянки, укладений з гр. ОСОБА_1 27.01.2006 за №040600900011, на АДРЕСА_1 , площею 0,1214га, кадастровий номер 1212400000:02:033:0065, вважати таким, що втратив чинність. 
Згідно з пунктом 3 рішення Павлоградської міської ради від 26.05.2015 №1656-54/VI зобов`язано землекористувача протягом 2 місяців з моменту прийняття даного рішення звернутися до відділу земельно-ринкових відносин Павлоградської міськради для укладання договору оренди земельної ділянки, що надається згідно з п.2 цього рішення; звернутися до відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно РС Павлоградського МРУЮ для забезпечення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, що надається згідно з п.2 цього рішення.
Крім того, судом встановлено, що у провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебувала справа №904/4690/22 за позовом Павлоградської міської ради до фізичної особи - підприємця Холод Віроніки Геннадіївни про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 348139 грн 32 коп за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 1212400000:02:033:0065 за період з 2019 року по 2022 року; зобов`язання відповідача укласти договір оренди земельної ділянки площею 0,1214 га, кадастровий номер 1212400000:02:033:0065 за адресою АДРЕСА_1 .
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2023 у справі №904/4690/22, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 23.10.2024 та постановою Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 26.02.2025, суд задовольнив позовні вимоги та:
- стягнув з фізичної особи - підприємця Холод Віроніки Геннадіївни на користь Павлоградської міської ради суму безпідставно збережених коштів у розмірі 348139грн32коп за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 1212400000:02:033:0065 за період з 2019 року по 2022 року; 
- визнав укладеним між Павлоградською міською радою та фізичною особою – підприємцем Холод Віронікою Геннадіївною договір оренди земельної ділянки, площею 0,1214га, кадастровий номер 1212400000:02:033:0065 за адресою АДРЕСА_1 , на умовах, запропонованих позивачем.

Звертаючись з позовом про визнання недійсними пунктів 1.2, 2.2 рішення Павлоградської міської ради від 26.05.2015 №1656-54/VІ “Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки та передачу земельних ділянок в користування”, позивачка наголошує на тому, що: 
- перехід до неї права постійного користування земельною ділянкою відбувся на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (Холод Е.Г.) на підставі статті 120 Земельного кодексу України;
- звернення до Павлоградської міської ради із заявою про надання в користування земельної ділянки у розмірі 0,1214 га здійснено неповноважною особою. 

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарський суд виходив з їх недоведеності. А саме: - у договорі купівлі-продажу нежитлового приміщення від 07.03.2000, укладеному між Фондом комунального майна Павлоградської міської ради (продавець) та фізичною особою Холодом Едуардом Геннадійовичем (покупець), не визначений розмір земельної ділянки, її межі та кадастровий номер; суду не наданий державний акт про право постійного користування земельною ділянкою, на якій був розташований об`єкт нерухомості, придбаний Холодом Едуардом Геннадійовичем на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 07.03.2000; відсутні докази встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) станом на 07.03.2000; - в той же час, з огляду на зміст договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 11.07.2000, між Павлоградською міською радою та фізичною особою Холодом Едуардом Геннадійовичем був укладений саме договір оренди землі; при цьому, цей договір діяв станом на момент укладення договору дарування нежитлового приміщення від 15.03.2003 між фізичною особою Холодом Едуардом Геннадійовичем та фізичною особою Холод Віронікою Геннадіївною, чим спростовані доводи позову про перехід до позивачки права постійного користування земельною ділянкою на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача ( ОСОБА_3 ).
Також, з огляду на умови пункту 7.4 договору від 21.04.2015 №1504090100252, укладеного Холод Віронікою Геннадіївною (замовник) та Дніпропетровською регіональною філією Державного підприємства “Центр державного земельного кадастру” в особі Шишенкової Г.О. (виконавець), спростовані твердження позивачки про подання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки на затвердження до Павлоградської міської ради неповноважною особою.
Оскільки суд відмовив у задоволенні позовних вимог внаслідок недоведеності порушеного права, тому не здійснював розгляд заяви відповідача щодо застосування наслідків спливу строку позовної давності.
Крім того, розглянувши клопотання відповідача про: - закриття провадження у справі, у зв`язку з непідвідомчістю спору господарському суду; - про вжиття заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами зі сторони позивачки та представника позивачки; застосування до позивачки та адвоката Савченка Сергія Анатолійовича заходів, передбачених статтею 135 Господарського процесуального кодексу України, та накладення штрафу, суд відмовив у їх задоволенні, оскільки: (1) існує спір щодо права позивачки на земельну ділянку, на якій розташоване належне їй нерухоме майно, що виключає розгляд справи в порядку адміністративного судочинства та обумовлює підстави для вирішення спору господарським судом; (2) звернення позивачки до суду з позовом про визнання недійсними пунктів 1.2, 2.2 рішення Павлоградської міської ради від 26.05.2015 №1656-54/VІ “Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки та передачу земельних ділянок в користування” є реалізацією фізичною особою-підприємцем Холод Віронікою Геннадіївною права на судовий захист в обраний нею спосіб; в той же час, таке звернення з позовом за недоведеності обставин, зазначених у частині 2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України, не свідчить про процесуальне зловживання своїми правами позивачем; при цьому, відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушеного права та / або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася до суду, є підставою для відмови у задоволенні такого позову, в той час, як відсутність цих обставин (відсутність порушеного права позивача) сама по собі не є ознакою штучного характеру спору.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Оскільки предметом апеляційного оскарження не є підсудність спору, питання зловживання процесуальними правами, суд апеляційної інстанції зазначені обставини не перевіряє. 

В межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.
Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (ч. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").
Відповідно до статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Обраний позивачем спосіб захисту у формі його матеріально-правової вимоги про визнання недійсними пунктів 1.2, 2.2 рішення Павлоградської міської ради від 26.05.2015 №1656-54/VІ “Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки та передачу земельних ділянок в користування”, відповідає п.10 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) юридичних осіб та їх органів, посадових та службових осіб, а також фізичних осіб - підприємців у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України).
Статтею 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди), шляхом укладання договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
За змістом статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.
Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").
Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин; затвердження ставок земельного податку відповідно до Податкового кодексу України (п. п. 34, 35 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").
Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1 ст. 122 Земельного Кодексу України).
За таких обставин Павлоградська міська рада є саме тим органом місцевого самоврядування, який повноважний представляти відповідну територіальну громаду в питаннях передачі в оренду земель комунальної власності для всіх потреб.
Разом з тим, відповідно до ст. 74 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами. Підстави, види і порядок відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Конституцією України, цим та іншими законами.

У постанові від 02.05.2024 у справі №905/482/22 Верховний Суд звернув увагу на те, що зазначений Суд послідовно викладав у низці постанов висновки щодо необхідності застосування норми права у редакцій, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, що свідчить про сталість такої правової позиції.
Колегія суддів зауважує, що позивачка як у позові, так і у апеляційній скарзі зауважує а тому, що станом на дату укладання договору купівлі-продажу майнового комплексу №162 від 03.07.1996 діяв Земельний кодекс УРСР (введений в дію з 15.03.1991) і Холод Едуард Геннадійович придбав право користування земельною ділянкою на умовах постійного користування.
В той же час, матеріали справи не містять відповідного договору взагалі, натомість наявний договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 07.03.2000, укладений між Фондом комунального майна Павлоградської міської ради (продавець) та фізичною особою Холодом Едуардом Геннадійовичем (покупець), зареєстрований в реєстрі за №1-897.
Отже, відповідне посилання заявника (апелянта) на номер і дату договору не відповідає дійсності. 
Звідси, суд має застосовувати норми права, що діяли станом на 07.03.2000.
Відповідно до статті 30 Земельного кодексу України від 18.12.1990 № 561-XII (у редакції станом на 07.03.2000) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.
Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 23 Земельного кодексу України від 18.12.1990 №561-XII (у редакції станом на 07.03.2000) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.
Статтею 22 Земельного кодексу України від 18.12.1990 №561-XII (у редакції станом на 07.03.2000) регламентовано, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.
Як встановлено судами, у договорі купівлі-продажу нежитлового приміщення від 07.03.2000, укладеному між Фондом комунального майна Павлоградської міської ради (продавець) та фізичною особою ОСОБА_3 (покупець), не визначений розмір земельної ділянки, її межі та кадастровий номер. 
Відповідний державний акт про право постійного користування земельною ділянкою, на якій розташований об`єкт нерухомості, придбаний ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 07.03.2000, позивачкою до матеріалів справи не надавався, як і не був додатком до зазначеного договору купівлі-продажу (тобто, не був у наявності і у попереднього землекористувача – ОСОБА_3 ). Позивачкою також не доведено належними і допустимими доказами встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) станом на 07.03.2000 (дату укладення договору купівлі-продажу).
Натомість, у липні 2000 року між Павлоградською міською радою та фізичною особою ОСОБА_3 укладений договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 11.07.2000. Земельна ділянка надавалась у тимчасове користування строком на 3 роки для ведення господарської діяльності.
Згідно зі статтями 8, 24 Земельного кодексу України від 18.12.1990 №561-XII (у редакції станом на 11.07.2000) у тимчасове користування на умовах оренди земля надається громадянам України, підприємствам, установам і організаціям, громадським об`єднанням і релігійним організаціям, спільним підприємствам, міжнародним об`єднанням і організаціям з участю українських та іноземних юридичних осіб і громадян, підприємствам, що повністю належать іноземним інвесторам, а також іноземним державам, міжнародним організаціям, іноземним юридичним особам та фізичним особам без громадянства. Орендодавцями землі є сільські, селищні, міські, районні Ради народних депутатів і власники землі. Умови, строки, а також плата за оренду землі визначаються за угодою сторін і обумовлюються в договорі. Право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором. 
Відповідно до статей 3, 12, 13 Закону України “Про оренду землі” від 06.10.1998 №161-XIV (у редакції станом на 11.07.2000) оренда землі - це засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Договір оренди землі - це угода сторін про взаємні зобов`язання, відповідно до яких орендодавець за плату передає орендареві у володіння і користування земельну ділянку для господарського використання на обумовлений договором строк. Невід`ємною частиною договору оренди є план (схема) земельної ділянки.
Звідси, відповідно до змісту договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 11.07.2000, між Павлоградською міською радою та фізичною особою Холодом Едуардом Геннадійовичем укладений саме договір оренди землі.
Відповідно, цей договір діяв станом на момент укладення договору дарування нежитлового приміщення від 15.03.2003 між фізичною особою ОСОБА_3 та фізичною особою ОСОБА_1 .
Наведеним спростовуються доводи апелянта (позивачки) про перехід до неї права постійного користування земельною ділянкою на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача ( ОСОБА_3 ) і порушення (незастосування) Судом першої інстанції норм земельного законодавства чинного на час виникнення спірних відносин.
Як і є безпідставним посилання апелянта на визнання неконституційним на підставі Рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005 (у справі № 1-17/2005) за конституційним поданням щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу Х "Перехідні положення" ЗК, яким передбачалось переоформлення права користування земельною ділянкою (справа про постійне користування земельними ділянками) та правову позицію викладену у постанові Верховного Суду України від 26.09.2011 у справі № 6-14цс11, за якою право користування земельною ділянкою, набуте у встановленому порядку до 01.01.2002 (набрання чинності ЗК, прийнятого 25.10.2001), не втрачається внаслідок його не переоформлення підприємством, яке за положеннями чинного ЗК не може набувати права постійного землекористування, а зберігається за ним до приведення прав і обов`язків щодо такої земельної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства, у тому числі за правонаступником такого землекористувача. 
Колегія суддів констатує, що судом першої інстанції правильно застосовані норми права, що діяли станом на дату купівлі-продажу нерухомого майна попереднім власником – Холодом Е.Г.

Колегія суддів звертає увагу, що в подальшому, між фізичною особою Холод Віронікою Геннадіївною (орендар) та Павлоградською міською радою (орендодавець) також був укладений договір оренди земельної ділянки від 27.01.2006 (з урахуванням додаткових угод від 08.05.2009, від 03.07.2012). 
За умовами цього договору орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,1214 га з кадастровим номером 1212400000:02:033:0065, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування торгового комплексу. 
Тобто, позивачка погодилася на умови вищезазначеного договору оренди спірної земельної ділянки, у тому числі, щодо розміру земельної ділянки. 

Як вже зазначалось вище, 21.04.2015 саме позивачка звернулася до начальника Павлоградського міськрайнного виробничого відділу ДРФ ДП «Центр ДЗК» Шишенкової Г.О. з заявою у зв`язку з пропущенням терміну поновлення договору оренди та зміною поштової адреси на земельну ділянку, яка розташована за адресою: м. Павлоград, вул. Шевченко, 138б, площею 0,1214 га кадастровий номер 1212400000:02:033:0065 для обслуговування торговельного комплексу на виконання роботи по розробленню технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновленню) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для подальшого укладання договору оренди.
Між позивачкою (замовник) та Державним підприємством «Центр державного земельного кадастру» в особі Шишенкової Галини Олексіївни (виконавець) був укладений договір від 21.04.2015 №1504090100252 на проведення робіт з підготовки технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у разі надання у користування (оренду) земельної ділянки без зміни її цільового призначення, без формування нової земельної ділянки. 
У пункті 7.4 договору від 21.04.2015 №1504090100252, укладеного Холод Віронікою Геннадіївною (замовник) та Дніпропетровською регіональною філією Державного підприємства “Центр державного земельного кадастру” в особі Шишенкової Г.О. (виконавець), вказано, щозамовник уповноважує виконавця на подання землевпорядної документації до відділу Держземагенства у м. Павлоград та відділу містобудування та архітектури, а також відповідним органам державної влади та місцевого самоврядування на погодження (затвердження, державну експертизу).
З урахуванням цього, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наведеним спростовуються доводи позивачки про подання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки на затвердження до Павлоградської міської ради неповноважною особою.
Звідси, відхиляються, як неспроможні доводи апелянта (позивачки) про те, що суд не надав належної оцінки договору від 21.04.2015 №1504090100252, за яким повноваження пані ОСОБА_2 обмежувались виключно лише складанням технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, в той час, як факт затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки - це окремий юридичний правочин, який не ототожнюється з правочином щодо передання земельної ділянки в оренду на певних умовах.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позивачкою не надано суду належних, допустимих, достатніх та переконливих доказів, що прийняте ним рішення Павлоградської міської ради від 26.05.2015 №1656-54/VІ “Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки та передачу земельних ділянок в користування”, зокрема пункти 1.2, 2.2, порушують приватний інтерес позивачки, не відповідає легітимній меті.

Колегія суддів зауважує, що перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. 
На підставі викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано не здійснював розгляд клопотання відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності. 

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У пунктах 127, 128 рішення Європейського суду з прав людини від 14.06.2007 у справі "Свято-Михайлівська Парафія проти України" Суд нагадав, що "закон" має бути сформульовано з достатнім ступенем передбачуваності, щоб надати громадянину можливість в розумній, залежно від обставин, мірі передбачити наслідки певної дії (див., наприклад, Rekvenyi v. Hungary [GC], no. 25390/94, paragraphs 34, ECHR 1999-III; and Ukrainian Media Group v. Ukraine, no. 72713/01, paragraph 48, 29 March 2005). Ступінь передбачуваності в значній мірі залежить від змісту акту, який розглядається, сфери, яку він має охопити, та кількості та статусу тих, кому його адресовано (див., Groppera Radio AG and Others v. Switzerlend, judgment of 28 March 1990, A no. 173, p. 26 paragraph 68).
До того ж, в національному праві має бути засіб юридичного захисту від свавільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Визначення дискреційних повноважень, якими наділені органи державної влади в сфері основоположних прав, у спосіб, що фактично робить ці повноваження необмеженими, суперечило б принципу верховенства права. Відповідно, закон має чітко визначати межі повноважень компетентних органів та чітко визначати спосіб їх здійснення, беручи до уваги легітимну мету засобу, який розглядається, щоб гарантувати особі адекватний захист від свавільного втручання (див., серед інших рішень, Amann v. Switzerland [GC], no. 27798/95, ECHR 2000-II, paragraphs 55 and 56; Rotari v. Romania [GC], no 28341/95, ECHR 2000-V, paragraphs 55-63). Дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб без об`єктивного та розумного обґрунтування у відносно схожих ситуаціях (див. mutatis mutandis пункт 48 рішення ЄСПЛ від 7 листопада 2013 року у справі "Пічкур проти України").
За змістом статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Концепція "майна" в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися "правом власності", а відтак і "майном".
Основна мета статті 1 Першого Протоколу - це захист особи від свавільного втручання з боку держави в її право на мирне володіння своїм майном. Водночас, згідно зі статтею 1 Конвенції Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в Конвенції.
Дотримання цього загального обов`язку може включати виконання позитивних зобов`язань, що випливають з необхідності забезпечення ефективного здійснення прав, гарантованих Конвенцією. У контексті статті 1 Першого Протоколу ці позитивні зобов`язання можуть вимагати від держави вжити заходів, необхідних для захисту права власності (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Broniowski проти Польщі", §143; у справі "Совтрансавто-Холдинг проти України" (Sovtransavto Holding v. Ukraine), №48553/99, § 96, ECHR 2002).
Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України) (ч. 1, 2 ст. 21 Закону України "Про оренду землі").
За змістом підпунктів 288.5.1, 288.5.2 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, не може бути меншою за розмір земельного податку - 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.
Таким чином, оскільки позивачка користується земельною ділянкою під власним нерухомим майном на основі оренди, що останньою не спростовано, належне оформлення права користування землею покладається в першу чергу на власника нерухомості, при цьому, земельна ділянка є сформованою і вже раніше надавалась як позивачці, так і попередньому власнику саме в такому розмірі, і відповідач прийняв рішення саме в інтересах позивачки, є неспроможними доводи скарги про те, що Позивачка 25 років є власницею нерухомого майна і є належним землекористувачем в межах периметру своєї нерухомості і тому може вимагати усунення будь-яких порушень свого права на землю, зокрема з підстав, вказаних у позові.
При цьому, суд апеляційної інстанції наголошує, що позивачка (як сторона договору оренди) не позбавлена права звернення до міської ради для порушення питання щодо внесення змін у договір оренди землі, зокрема щодо розміру земельної ділянки (в разі можливості її поділу) та строку користування. 

Щодо доводів Позивачки стосовно повідомлення нею суду, що за результатами розгляду її скарги рішенням в.о. начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 28.08.2015 скарга була задоволена та скасоване податкове повідомлення-рішення від 26.06.2015 про нарахування заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,1214 га з кадастровим номером 121400000:02:033:0065 для обслуговування торгівельного комплексу Холод В.Г. м. Павлоград, вулиця Шевченко, 138б. Таким чином, апелянт вважає, що компетентним органом встановлено, що позивачка не зобов`язана укладати договір оренди земельної ділянки і саме в розмірі, що перевищує периметр її нерухомості і що суд першої інстанції проігнорував цю правову підставу позову, то вони відхиляються колегією суддів, оскільки обов`язок сплачувати оренду плату за використання земельної ділянки комунальної форми власності визначено законами України, зокрема Земельним кодексом України, Законом України “Про оренду землі”.
Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землі є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст. ст. 14.1.125, 14.1.136, 288.5).
Відповідно до вимог ст. 21 Закону України “Про оренду землі” та п. 14.1.136 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Таким чином, підставою прав і обов`язків позивачки є договір оренди землі земельної ділянки під її нерухомістю, що укладений в судовому порядку між сторонами за наслідками розгляду справи №904/4690/22, а не рішення в.о. начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 28.08.2015 про скасування податкового повідомлення-рішення від 26.06.2015.
Більш того, суд зауважує, що ГУ ДФС у Дніпропетровській області не є компетентним органом, який встановлює наявність/відсутність обов`язку щодо укладення договору оренди земельної ділянки, попри зазначення апелянтом протилежного, зокрема, що компетентним органом встановлено, що позивачка не зобов`язана укладати договір оренди земельної ділянки і саме в розмірі, що перевищує периметр її нерухомості і що суд першої інстанції проігнорував цю правову підставу позову.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявників у скаргах і відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Холод Віроніки Геннадіївни на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2025 у справі №904/2529/25 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2025 у справі №904/2529/25 – залишити без змін.
Судові витрати Фізичної особи-підприємця Холод Віроніки Геннадіївни за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено і підписано 30.04.2026.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя А.Є. Чередко

Суддя  Ю.Б. Парусніков