Справа № 305/2953/23

П О С Т А Н О В А
Іменем України

02 квітня 2026 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,
суддів: Джуга С.Д., Кожух О.А., 
з участю секретаря: Голубєвої Є.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 - адвоката Моняка Романа Васильовича на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 26 червня 2024 року, у справі № 305/2953/23 (Головуючий: Дочинець С.І.), -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Моняк Р.В. звернувся в суд із позовом до до ОСОБА_2 , про розподіл майна, мотивуючи тим, що 22 листопада 1994 року виконкомом Білоцерківської сільської ради Рахівського району Закарпатської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 25, хоча фактично проживала разом із відповідачам однією сім`єю із 1992 року. 
Від спільного проживання у сторін народилась, донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 01.12.2022 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. 
За час спільного проживання подружжя набуло у власність спільне сумісне майно. Так, з моменту одруження позивачка та відповідача спільною працею та спільними коштами почали будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де вони і проживали до моменту розлучення. Право власності на даний будинок, було зареєстровано 30.05.2022 року, підчас перебування у шлюбі. Із незрозумілих позивачці причин, право власності на даний будинок, було зареєстровано лише на відповідача, що фактично не відповідає дійсності. 
Позивачка зазначає, що на момент державної реєстрації права власності на даний будинок, було подано технічного паспорт згідно якого загальна площа даного житлового будинку складає 297,4 кв.м. На момент укладення шлюбу, будинку фактично не існувало, даний будинок будувався під час шлюбу спільно позивачем та відповідачем разом. 
У погосподарських книгах за вказаною адресою, членами домогосподарства, значаться позивач та відповідач. Також, в даних книгах є єдина згадка про даний будинок, коли позивач та відповідач перебували у шлюбі, яка відноситься до 2011 року (житловий будинок загальною площею 100 кв.м.), і фактично ця інформація була подана позивачем та відповідачем у 2011 році сільській раді, з метою подальшої реєстрації даного домоволодіння (у порядку будівельної амністії). Дана інформація, яка наявна в погосподарських книгах, а саме відсутність будь-яких згадок про наявність будинку до 2011 року, фактично підтверджує факт будівництва даного домоволодіння під час шлюбу, та відсутність його до 1994 року. Протягом 20 років спільного проживання даний будинок, неодноразово покращувався. За час шлюбу позивачкою даний будинок був обставлений меблями та з моменту його створення було здійснено його капітальна реконструкція (повністю перероблена крівля будинку, поміняні вікна, двері та неодноразово здійснювалися внутрішні та зовнішні покращення будинку). Під час спільного проживання позивачка постійно здійснювала за власні кошти покращення та добудову даного домоволодіння. У 2021 році, за кошти позивачки та її доньки, було здійснено капітальний ремонт будинку та покрівлі, участь в якому відповідач фактично не приймав. Крім того, до спільної сумісної власності також належить земельна ділянка площею, 0,0438 га (кадастровий номер 213681000:02:0001:00175), на якій знаходиться жилий будинок з надвірними будовами, добудова з надбудовою житлових приміщень і підсобних приміщень до власного будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Посилаючись на вказані обставини позивач просив суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину та ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 297,4 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки та за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .(кадастровий номер 213681000:02:0001:00175).
Рішенням Рахівського районного суду від 26 червня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 23.01.2024 року (справа №305/2953/23, провадження 2-з/305/1/24).
Не погоджуючись із даним рішенням суду ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Моняк Р.В. подали апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для відмови у позові відсутні, так як до моменту реєстрації шлюбу сторони жили за спільні кошти, розпочато було будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в якому проживали до розірвання шлюбу ОСОБА_4 власності на даний будинок, було зареєстровано лише на відповідача, незважаючи на те, що даний будинок був спільним та створювався під час шлюбу. На момент державної реєстрації права власності на спірний будинок, відповідачем було подано технічний паспорт, згідно якого загальна площа спірного будинку складає 297,4 кв.м., яка втричі була збільшена, що стверджує факт, що за час спільного проживання подружжя здійснило будівництво будинку, а не його поліпшення. Матеріалами справи стверджується, що спірний будинок, був побудований під час шлюбу і належить кожному по частині.
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Моняка Р.В., який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, представника ОСОБА_2 – адвоката Кустрьо М.М., який просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного висновку.
Встановлено, що 22 листопада 1994 року виконкомом Білоцерківської сільської ради Рахівського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що свідчить відповідний актовий запис № 25. 
Від спільного проживання у сторін народилась, донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 01.12.2022 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. 
Згідно статті 22 КПШС України, майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.
У разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними, що закріплено у ч.1 ст.28 КпШС України.
Аналогічні норми містяться у Сімейному Кодексі України.
Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Конструкція норми статті 60 СК України вказує на презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до частини першої статті 70 СК України в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Згідно з частинами другою та третьою статті 372 ЦК України в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Відповідно до частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
У статтях 60, 70 СК України, статті 368 ЦК України передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною.
Рішенням сесії Білоцерківської сільської ради від 18.07.1991 року земельну ділянку площею 0,07 га в АДРЕСА_1 було виділено ОСОБА_2 .
Позивачка не заперечує того факту, що на земельній ділянці, яку придбав відповідач уже був зведений фундамент, а у подальшому сторони під час перебування у шлюбі збудували спірний будинок, який станом на 2011 рік мав загальну площу 100 кв.
Матеріали справи не містять і відповідачем не надано належних доказів, що на час укладення шлюбу між сторонами 22 листопада 1994 року уже існував спірний будинок загальною площею 100 кв.м., що спростовується по господарськими книгами Білоцерківської сільської ради, в яких такий датується 2011 роком.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано судовим рішенням 01.12.2022 р., а реєстрація домо будинковолодіння АДРЕСА_1 , загальною площею 297,4 кв.м проведена ОСОБА_2 30.05.2022 року тобто під час перебування сторін у шлюбі, що свідчить будівництво такого сторонами під час шлюбу.
Враховуючи вищезазначені обставини, судова колегія приходить до висновку, що спірний будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 297,4 кв.м та земельна ділянка побудованого сторонами будинку під час перебування сторін у шлюбі з 22 листопада 1994 року по 01.12.2022 рік є їх спільною сумісною власністю і належить сторонам по частині кожному.
При постановленні рішення, суд першої інстанції не звернув увагу на вищезазначене і рішення суду підлягає скасуванню у відповідності до п.п. 1,2,4 ч 1 ст. 376 ЦПК України із ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити із вищевказаних підстав.

Рішення суду першої інстанції у частині скасування судом заходів забезпечення позову слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374,376,381-384 ЦПК України, судова колегія 

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - адвоката Моняка Романа Васильовича, задовольнити.  
Рішення Рахівського районного суду від 26 червня 2024 року скасувати.

Позовні вимоги задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на частину житлового будинку загальною площею 297.4 кв.м розташованого за адресою:  АДРЕСА_1 по за кожним та на земельну ділянку право власності по за кожним.
У решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 13 квітня 2026 року.

Головуючий: (підпис)
Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом: Г.Г.СОБОСЛОЙ