Справа № 161/1838/26 	Головуючий у 1 інстанції: Смокович М. В. 	
Провадження № 22-ц/802/879/26  	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Киці С. І.,
суддів Данилюк В. А., Осіпука В. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 , поданою представником адвокатом Масюк Ганною Сергіївною, на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 квітня 2026 року, 
В С Т А Н О В И В:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" (ТзОВ "ФК "Ейс") в січні 2026 року звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.02.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем,  ОСОБА_1 , укладено кредитний договір № 783439532 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. За умовами вказаного кредитного договору кредитодавець надав позичальнику грошові кошти (кредит) в розмірі 12100,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним, однак не виконав своїх зобов`язань належним чином. 12.02.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем, ОСОБА_1 , було укладено додаткову угоду до договору № 783439532, якою було збільшено суму кредиту до 22000,00 грн. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 (у подальшому до договору факторингу № 28/1118-01 укладалися додаткові угоди, у тому числі щодо продовження терміну його дії), відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 , за кредитним договором № 783439532 від 11.02.2021. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01 (у подальшому до договору факторингу № 05/0820-01 укладалися додаткові угоди, у тому числі щодо продовження терміну його дії), відповідно до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 , за кредитним договором № 783439532 від 11.02.2021. 11.07.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 11/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Ейс» відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 , за кредитним договором № 783439532 від 11.02.2021.
Всупереч умов договору № 783439532 від 11.02.2021, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, що створило заборгованість у розмірі – 78085 грн 70 коп., яка складається з наступного: 20000 грн 00 коп. - заборгованість по кредиту; 56085 грн 70 коп. - заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредитом. Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 78085 грн 70 коп. та судові витрати по справі.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 квітня 2026 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія«Ейс» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за договором № 783439532 від 11.02.2021 в розмірі 78085,70 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства зобмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» судовий збір у розмірі 2662,40 грн та 2500,00 грн витрат на правничу допомогу.
Відповідач ОСОБА_1 через представника адвоката Масюк Г. С. подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду. Вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, ухваленим у результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, та таким, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права. Вказує, що не заперечує, що 11.02.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ним було укладено кредитний договір № 783439532. Кредитодавець надав позичальнику грошові кошти (кредит) в розмірі 12100,00 грн, а 12.02.2021 було укладено додаткову угоду до договору № 783439532, якою було збільшено суму кредиту до 22 000,00 грн. Не погоджується із заявленою до стягнення позивачем сумою заборгованості. Згідно умов п. 1.2. кредитного договору кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі - «дисконтний період»). Тобто до 12.03.2021. Згідно розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», відповідачем ні протягом дисконтного періоду, ні в останній день його закінчення, тобто 12.03.2021 жодних оплат не проведено, а тому в силу вимог п. 1.3. договору, а також розділу 4 Правил надання грошових коштів у позику, строк дії дисконтного періоду, тобто його подальшої пролонгації за умовами договору не відбувалося. Станом на 12.03.2021 ОСОБА_1 зобов`язаний був сплатити кредитору 22000,00 грн тіла кредиту і 5525,85 грн процентів за користування кредитом. З наданого позивачем розрахунку заборгованості ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором № 783439532 від 11.02.2021 вбачається, що проценти нараховані відповідачу з 11.02.2021 по 13.04.2021 в розмірі 26 637,70 грн. В подальшому, ТОВ «Таліон Плюс» нарахувало відповідачу проценти за користування кредитом за період з 14.04.2021 по 10.06.2021 в розмірі 56085,70 грн. ТзОВ «Таліон Плюс» після набуття ним у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги за договором № 783439532 від 11.02.2021 до ОСОБА_1 , не мало права нараховувати відсотки, оскільки не є стороною договору. Просить рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.04.2026 у справі №161/1838/26 скасувати та ухвалити нове судове рішення. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» 27 525,85 грн заборгованості за кредитним договором (з яких 22 000 грн тіла кредиту і 5 525,85 грн процентів за користування кредитом).
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» подало відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що виходячи з наведених матеріалів справи та правової позиції Верховного Суду, заборгованість відповідача перед позивачем складається з суми основного боргу (тіла кредиту) та процентів за користування кредитом, які, відповідно до договору та цивільного законодавства, поділяються на два окремі види. Перший вид - це проценти за правомірне користування кредитом, нараховані в межах строку дії кредитного договору, розмір яких визначено договором або законом, а порядок їх сплати врегульовано частиною першою статті 1048 ЦК України. Другий вид - це проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами, що виникають у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, і підлягають стягненню на підставі частини другої статті 625 ЦК України. Враховуючи зазначене, позиція щодо нібито неправомірного нарахування процентів є необґрунтованими, оскільки не враховують нарахування процентів другого типу - за прострочене користування кредитом. Таке нарахування відповідає умовам кредитного договору, нормам цивільного законодавства та усталеній практиці Верховного Суду, зокрема позиціям, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17. Виходячи зі змісту пункту 2.2 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, можна дійти до висновку, що до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло не лише право грошової вимоги до боржника, а й усі інші права та обов`язки первісного кредитора за кредитним договором, включаючи право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами відповідно до умов кредитного договору. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції – без змін.
Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна.
За змістом частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшов висновку відмову в задоволенні апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що 11.02.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем, яким є ОСОБА_1 , укладено кредитний договір № 783439532 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.
За умовами вказаного кредитного договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Основні умови кредитування згідно договору № 783439532 від 11.02.2021:
- сума кредиту – 12100,00 грн (п. 1.1);
- кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником. У випадку надання кредиту не в день укладення договору, загальний строк надання кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання кредиту. (п. 1.2);
- виключно на період строку визначеного в п. 1.2 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 310,25 процентів річних, що становить 0,85 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним (1.4.1);
- у випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.3 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 (шістсот двадцять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку ст. 212 Цивільного кодексу України сторони домовились, що відкладальною обставиною за даним договором, щодо виникнення у позичальника зобов`язань по сплаті процентів за базовою процентною ставкою від дати отримання кредиту по дату закінчення дисконтного періоду є факт продовження користування кредитом понад строк дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах п. 1.3. цього договору. Базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку дисконтного періоду, виключно за умови якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 1,70 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту договору (п.1.4.3);
- сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду; з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним (п. 1.7).
11.02.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ініціювало переказ коштів згідно договору № 783439532 від 11.02.2021 безготівковим зарахуванням на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується платіжним дорученням № aa2d2faf-042f-4d9e-a26e-505508ea3a58 від 11.02.2021.
Крім цього, судом встановлено, що 12.02.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем, яким є ОСОБА_1 , укладено додаткову угоду до договору № 783439532 від 11.02.2021, відповідно до якої було збільшено суму кредиту на 9900,00 грн та загальний розмір наданого кредиту збільшився до 22000,00 грн.
11.02.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ініціювало переказ коштів згідно додаткової угоди до договору № 783439532 від 11.02.2021 безготівковим зарахуванням на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується платіжним дорученням № 92b03380-fd3a-46a8-88a7-a97aa9a8391e від 12.02.2021.
30.03.2026 на адресу суду надійшла витребувана інформація від АТ «Універсал Банк», в якій надано підтвердження, що на ім`я ОСОБА_1 було емітовано платіжну картку НОМЕР_2 та зазначено, що на даний картковий рахунок було здійснено зарахування коштів: 11.02.2021 - у розмірі 12100,00 грн, 12.02.2021– у розмірі 9900,00 грн.
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ ««Таліон Плюс», з урахуванням додаткових угод № 19 від 28.11.2019 року, № 26 від 31.12.2020 року, № 27 від 31.12.2021 року, № 31 від 31.12.2022 року, № 32 від 31.12.2023 року (якими було продовжено строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року), відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 , за договором № 783439532 від 11.02.2021.
05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого, з урахуванням додаткових угод № 2 від 03.08.2021, № 3 від 30.12.2022, ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 , за договором № 783439532 від 11.02.2021.
11.07.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 11/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Ейс» відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 , за договором № 783439532 від 11.02.2021.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до п. 6, п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ “Про електронну комерцію” електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
За ч. 1, ч. 12 ст. 11 ЗУ “Про електронну комерцію” пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Частина 1 ст. 12 ЗУ “Про електронну комерцію” визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509 ЦК України).
Відповідачем не спростовано факту отримання кредитних коштів. 
На даний час ТОВ «ФК «Ейс» є кредитором у зобов`язанні по виконанню договору № 783439532 від 11.02.2021 і саме йому належить право вимоги до відповідача.
За розрахунком позивача, заборгованість ОСОБА_1 , за договором № 783439532 від 11.02.2021 становить: 78085 грн 70 коп., яка складається з наступного: 22000 грн 00 коп. - заборгованість по кредиту; 56085 грн 70 коп. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.
Відповідач ОСОБА_1 вважає, що на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» підлягає стягненню 27 525,85 грн заборгованості за кредитним договором (з яких 22 000 грн тіла кредиту і 5 525,85 грн процентів за користування кредитом). Тобто 5525,85 грн процентів нарахованих з 11.02.2021 по 13.03.2021. Розрахунку при цьому не надає.
Суд першої інстанції підставно не прийняв твердження відповідача з приводу того, що відсотки у розмірі 50559,85 грн позивачем нараховані поза межами строку кредитування, так як дані відсотки нараховувалися позивачем в межах строків кредитування, які були погодженні сторонами, а саме у відповідності до п. 1.2, п. 1.7 договору № 783439532 від 11.02.2021.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ТзОВ «Таліон Плюс» після набуття ним у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги за договором № 783439532 від 11.02.2021 до ОСОБА_1 , не мало права нараховувати відсотки за період з 14.04.2021 по 10.06.2021, оскільки не є стороною договору, то виходячи зі змісту пункту 2.2 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, можна дійти до висновку, що до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло не лише право грошової вимоги до боржника, а й усі інші права та обов`язки первісного кредитора за кредитним договором, включаючи право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами відповідно до умов кредитного договору.
Задовольнивши позов, суд першої інстанції провів розподіл судових витрат.
Рішення судом першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Масюк Ганною Сергіївною, залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 квітня 2026 року в цій справі залиши без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 29 червня 2026 року.

Головуючий - суддя 

Судді