20.05.26
22-ц/812/871/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2026 року м. Миколаїв 

справа №489/6764/24
провадження №22-ц/812/871/26

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючого Локтіонової О. В.,
суддів: Крамаренко Т. В., Ямкової О. О.,
із секретарем судового засідання – Богуславською О. М.,
за участі:
представника позивача – Валентової К. В.,
представника відповідачки – ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Миколаївської міської ради на рішення Інгульського районного суду м. Миколаєва від 04 лютого 2026 року, ухвалене під головуванням судді Коваленка І. В. у приміщенні суду у м. Миколаєві, за позовом Миколаївської міської ради до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, 

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

В серпні 2024 року Миколаївська міська рада звернулася до суду з зазначеним вище позовом, який обґрунтовувала наступним.
На підставі наказу представництва Фонду державного майна України в м. Миколаєві від 28 грудня 1995 року №303 та Переліку об`єктів, приватизованих за ЗАТ «Актон», за останнім було зареєстроване право власності на нерухоме майно – магазин № НОМЕР_1 , що розташований у АДРЕСА_1 .
Відповідно до пункту 18 рішення Миколаївської міської ради народних депутатів від 20 вересня 1994 року №2/13 вирішено затвердити матеріали інвентаризації земель підприємств, закладів, організацій та відвести їх по фактичному землекористуванню: 18.91. Орендному підприємству продовольчої торгівлі Ленінського району в постійне користування: 18.91.17. Площею 305 кв. м під магазин АДРЕСА_2 . Надалі на виконання цього рішення 11 січня 1995 року видано державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-МК №001077, який зареєстровано в Книзі записів державних актів за №246. 
Рішенням Миколаївської міської ради від 12 лютого 1999 року №6/12 внесені зміни до рішення Миколаївської міської ради народних депутатів від 20 вересня 1994 року №2/13, а саме назву підприємства «Орендне підприємство продовольчої торгівлі Ленінського району» замінено на «Закрите акціонерне товариство «Актон».
У подальшому відповідно до договору купівлі-продажу від 20 жовтня 1999 року серії АВК №001743 ЗАТ «Актон» продало, а ОСОБА_3 купив магазин № НОМЕР_1 , розташований в АДРЕСА_1 , загальною площею 239,9 кв. м, який складається із трьох кімнат.
Відповідно до пункту 3 архівного витягу з рішення Миколаївської міської ради від 23 травня 2001 року №30/16, вилучено земельні ділянки, зокрема, у ЗАТ «Актон» площею 305 кв. м по АДРЕСА_1 . Державний акт на право постійного користування землею від 11 січня 1995 року №246 погашено (підстава: клопотанняЗАТ «Актон» від 09.12.1999 №142 про відмову від земельної ділянки). Пунктом 4 зазначеного рішення вирішено затвердити проєкт відведення земельної ділянки загальною площею 341 кв. м, у тому числі 280 кв.м під капітальною забудовою, 4 кв.м під тимчасовою забудовою та 57 кв.м під проїздами і проходами по АДРЕСА_1 та надано громадянину ОСОБА_3 в довгострокове тимчасове користування на умовах оренди строком на 10 роківземельну ділянку площею 341 кв.м, залишивши в землях комерційного використання, обслуговування магазину по АДРЕСА_1 .
04 вересня 2001 року між Миколаївською міською радою та ОСОБА_3 було укладено договір оренди землі, який зареєстровано в реєстрі за №6185 та в книзі записів договорів оренди землі 10 вересня 2001 року за №710 Миколаївської міської ради, та передано ОСОБА_3 в оренду в довгострокове тимчасове користування на 10 років земельну ділянку площею 341 кв.м по АДРЕСА_1 для обслуговування магазину.
Згідно з договором купівлі-продажу від 28 жовтня 2003 року №4110 ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 купили в рівних частинах нежитлові приміщення магазину за літ. А, загальною площею 239,9 кв.м, що знаходяться в АДРЕСА_1 .
Відповідно до договору купівлі-продажу нежитлових приміщень магазину від 01 грудня 2003 року №6518 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продали, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 купили в рівних частинах кожний нежитлові приміщення магазину № НОМЕР_1 , що знаходяться в АДРЕСА_1 .
Відповідно до пункту 36 архівного витягу з рішення Миколаївської міської ради від 24 лютого 2006 року №43/30 затверджено технічну документацію із землеустрою для укладення договору оренди земельної ділянки загальною площею 341 кв.м, у тому числі 227 кв.м під капітальною спорудою, 4 кв.м під тимчасовою спорудою та 60 кв.м під проїздами і проходами за рахунок земельної ділянки, проєкт якої затверджено рішенням Миколаївської міської ради від 23 травня 2001 року №30/16, для обслуговування магазину по АДРЕСА_1 ; припинено ОСОБА_3 оренду земельної ділянки площею 341 кв.м по АДРЕСА_1 ; вирішено вважати розірваним договір оренди землі від 04 вересня 2001 року; пункт 4.1.1 рішення Миколаївської міської ради від 23 травня 2001 року №30/16 про надання ОСОБА_3 в довгострокове тимчасове користування на умовах оренди строком на 10 років земельної ділянки площею 341 кв.м вирішено вважати таким, що втратив чинність; передано ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в оренду на 10 років земельну ділянку площею 341 кв.м, залишивши її в землях комерційного використання, для обслуговування магазину по АДРЕСА_1 .
У подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 26 грудня 2006 року за №4165 власником нежитлових приміщень магазину стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Фінтранс».
18 травня 2007 року згідно з договором купівлі-продажу нежитлових приміщень №789 ТОВ «Компанія Фінтрас» передала у власність, а Приватне виробниче підприємство «Кровля-Гарант» прийняло нежитлові приміщення магазину.
Надалі, між відкритим акціонерним товариством «Банк Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», та Приватним виробничим підприємством «Кровля-Гарант» було укладено кредитний договір від 18 травня 2007 року №41-05/07 та додаткові угоди до нього від 22 липня 2008 року №1 та від 19 листопада 2008 року №2, за яким Банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 1 450 000,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит до 17 травня 2017 року включно та сплатити проценти за користування кредитними коштами.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 09 грудня 2008 року у справі №12/595/08 з ПВП «Кровля-Гарант» на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 1 336 786,76 грн.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 13 квітня 2010 року у справі №7/20/10 позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ПВП «Кровля-Гарант» про стягнення заборгованості в сумі 315 370,27 грн задоволено в повному обсязі.
Рішенням Миколаївської міської ради від 25 серпня 2011 року №8/32 розірвано договір оренди земельної ділянки площею 341 кв.м по АДРЕСА_1 від 15 червня 2006 року №4236, укладений між Миколаївською міською радою і ОСОБА_6 та ОСОБА_7 для обслуговування магазину, у зв`язку із продажом майна.
Надалі Миколаївська міська рада не приймала жодних рішень щодо надання будь-яким особам права користування відповідною земельною ділянкою для обслуговування магазину по АДРЕСА_1 .
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 12 січня 2016 року у справі №915/1817/15 в рахунок погашення заборгованості ПВП «Кровля-Гарант» перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 18 травня 2007 року, а саме нежитлові приміщення магазину №239, вартістю 1 171 000,00 грн, які розташовані по АДРЕСА_1 , літ. А загальною площею 239,90 кв.м, що належать на праві власності ПВП «Кровля-Гарант» шляхом визнання права власності на зазначене нерухоме майно за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». 
У подальшому на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 07 грудня 2018 року №1142 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» передало у власність, а ОСОБА_8 прийняла нежитлові приміщення магазину № НОМЕР_1 , загальною площею 239,9 кв.м, які розташовані по АДРЕСА_1 . При цьому за пунктом 1 вказаного договору право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розміщено нерухоме майно, належить Миколаївській міській раді, кадастровий номер земельної ділянки 4810136900:01:042:0003.
Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26 травня 2021 року №405 (пункт 4) нежитловим приміщенням магазину №239 надано нову адресу: АДРЕСА_1 .
З 26 червня 2023 року власником приміщень магазину є ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №1055.
Позивач зазначав, що після розірвання договору оренди землі від 15 червня 2006 року №4236, яке відбулося 25 серпня 2011 року, Миколаївська міська рада не приймала жодних рішень щодо надання іншим особам, у тому числі теперішньому власнику нежитлових приміщень магазину №239, загальною площею 239,9 кв.м по АДРЕСА_1 , права користування вказаною земельною ділянкою та права на її забудову об`єктами нерухомого майна.
Проте, 21 жовтня 2021 року Департаментом архітектури та містобудування Миколаївської міської ради були видані містобудівні умови та обмеження для проєктування об`єкта будівництва на об`єкт, а саме: «Реконструкція нежитлових приміщень для розміщення магазину по АДРЕСА_1 », замовник – ОСОБА_8 .
Зазначеними містобудівними умовами та обмеженнями для проєктування об`єкта будівництва передбачено те, що реконструкцію необхідно здійснити в межах існуючих зовнішніх геометричних фундаментів у плані.
При цьому, відповідно до службової записки Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради від 20 грудня 2023 року повідомлення, декларація або дозвіл про початок виконання підготовчих або будівельних робіт, декларація про готовність до експлуатації об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 відсутні.
Однак, зі змісту акту комісійного розгляду від 10 листопада 2023 року та доданих фотографій до нього вбачається, що за вказаною адресою ведеться будівництво двоповерхового будинку, земельна ділянка огороджена парканом.
За результатами повторного обстеження зазначеного об`єкту від 17 січня 2024 року встановлено, що орієнтовна площа земельної ділянки, яку займає будівля – 350,6 кв.м, орієнтовна площа земельної ділянки в межах огородження (паркану) – 498,25 кв.м.
Вказане свідчить, що за відсутності будь-яких прав на земельну ділянку комунальної власності, відсутності дозволу на її забудову об`єктами нерухомого майна здійснюване ОСОБА_2 будівництво не відповідає виданим містобудівним умовам та обмеженням для проєктування будівництва від 21 жовтня 2021 року № 109/3460/12/01-21 на об`єкт: «Реконструкція нежитлових приміщень для розміщення магазину по АДРЕСА_1 », так як реконструкцію необхідно було здійснювати в межах існуючих зовнішніх геометричних фундаментів будівлі у плані. Проте, орієнтовна площа зайнятої самовільним будівництвом земельної ділянки складає 498,25 кв.м, з яких площа земельної ділянки, яку займає будівля – 350,6 кв.м, що значно перевищує площу належного відповідачу об`єкта нерухомості (239,9 кв.м).
Такі дії відповідачки порушують права територіальної громади міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради на вільне володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою.
Посилаючись на наведені обставини, позивач просив зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди Миколаївській міській раді у користуванні земельною ділянкою комунальної власності шляхом приведення самовільно реконструйованого об`єкта нерухомого майна, яке знаходиться по АДРЕСА_1 , до попереднього стану.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Інгульського районного суду м. Миколаєва від 04 лютого 2026 року позов Миколаївської міської ради залишено без задоволення.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено належними доказами порушення його прав. Досліджені судом докази свідчать про те, що реконструкція магазину здійснюється відповідачкою без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаменту об`єкту реконструкції.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Не погодившись з рішенням суду, Миколаївська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
Скарга обґрунтована тим, що відповідачка відзиву на позовну заява не подавала, а надані нею документи були подані з порушення приписів ч.3 ст.83 ЦПК України. В свою чергу судом неправильно надано оцінку як доказам відповідачки, так і доказам позивача.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

На підставі наказу представництва Фонду державного майна України в м. Миколаєві від 28 грудня 1995 року №303 та Переліку об`єктів, приватизованих за ЗАТ «Актон», за останнім було зареєстроване право власності на нерухоме майно – магазин № 239 по АДРЕСА_1 . 
Рішенням Миколаївської міської ради народних депутатів від 20 вересня 1994 року №2/13 (пункт 18) затверджені матеріали інвентаризації земель підприємств, закладів, організацій та відведено їх по фактичному землекористуванню: 18.91. Орендному підприємству продовольчої торгівлі Ленінського району в постійне користування: 18.91.17. Площею 305 кв.м під магазин АДРЕСА_2 . 
Надалі на виконання цього рішення видано державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-МК №001077, який зареєстровано в Книзі записів державних актів за №246.
Рішенням Миколаївської міської ради від 12 лютого 1999 року №6/12 внесені зміни до рішення Миколаївської міської ради народних депутатів від 20 вересня 1994 року № 2/13, назву підприємства «Орендне підприємство продовольчої торгівлі Ленінського району» замінено на «Закрите акціонерне товариство «Актон».
Відповідно до договору купівлі-продажу від 20 жовтня 1999 року серії АВК №001743 ЗАТ «Актон» продало, а ОСОБА_3 купив магазин № НОМЕР_1 , розташований в АДРЕСА_1 , загальною площею 239,9 кв. м, який складається із трьох кімнат.
Відповідно до пункту 3 архівного витягу з рішення Миколаївської міської ради від 23 травня 2001 року №30/16, вилучено земельні ділянки, зокрема, у ЗАТ «Актон» площею 305 кв. м по АДРЕСА_1 . Державний акт на право постійного користування землею від 11 січня 1995 року №246 погашено (підстава: клопотанняЗАТ «Актон» від 09.12.1999 №142 про відмову від земельної ділянки). Пунктом 4 зазначеного рішення затверджено проєкт відведення земельної ділянки загальною площею 341 кв. м, у тому числі 280 кв.м під капітальною забудовою, 4 кв.м під тимчасовою забудовою та 57 кв.м під проїздами і проходами по АДРЕСА_1 та надано громадянину ОСОБА_3 в довгострокове тимчасове користування на умовах оренди строком на 10 роківземельну ділянку площею 341 кв.м, залишивши її в землях комерційного використання, обслуговування магазину по АДРЕСА_1 .
04 вересня 2001 року між Миколаївською міською радою та ОСОБА_3 було укладено договір оренди землі, який зареєстровано в реєстрі за №6185 та в книзі записів договорів оренди землі 10 вересня 2001 року за №710 Миколаївської міської ради, за яким ОСОБА_3 була передана в оренду в довгострокове тимчасове користування на 10 років земельна ділянка площею 341 кв.м по АДРЕСА_1 для обслуговування магазину.
Згідно з договором купівлі-продажу від 28 жовтня 2003 року №4110 ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 купили в рівних частинах нежитлові приміщення магазину за літ. А, загальною площею 239,9 кв.м, що знаходяться в АДРЕСА_1 .
Відповідно до договору купівлі-продажу нежитлових приміщень магазину від 01 грудня 2003 року №6518 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продали, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 купили в рівних частинах кожний нежитлові приміщення магазину № НОМЕР_1 , що знаходяться в АДРЕСА_1 .
Відповідно до пункту 36 архівного витягу з рішення Миколаївської міської ради від 24 лютого 2006 року №43/30 затверджено технічну документацію із землеустрою для укладення договору оренди земельної ділянки загальною площею 341 кв.м, у тому числі 227 кв.м під капітальною спорудою, 4 кв.м під тимчасовою спорудою та 60 кв.м під проїздами і проходами за рахунок земельної ділянки, проєкт якої затверджено рішенням Миколаївської міської ради від 23 травня 2001 року №30/16, для обслуговування магазину по АДРЕСА_1 ; припинено ОСОБА_3 оренду земельної ділянки площею 341 кв.м по АДРЕСА_1 ; вирішено вважати розірваним договір оренди землі від 04 вересня 2001 року; пункт 4.1.1 рішення Миколаївської міської ради від 23 травня 2001 року №30/16 про надання ОСОБА_3 в довгострокове тимчасове користування на умовах оренди строком на 10 років земельної ділянки площею 341 кв.м вирішено вважати таким, що втратив чинність; передано ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в оренду на 10 років земельну ділянку площею 341 кв.м, залишивши її в землях комерційного використання, для обслуговування магазину по АДРЕСА_1 .
Згідно з договором купівлі-продажу від 26 грудня 2006 року за №4165 власником нежитлових приміщень магазину стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Фінтранс».
18 травня 2007 року згідно з договором купівлі-продажу нежитлових приміщень №789 ТОВ «Компанія Фінтрас» передала у власність, а Приватне виробниче підприємство «Кровля-Гарант» прийняло нежитлові приміщення магазину.
Надалі, між відкритим акціонерним товариством «Банк Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», та Приватним виробничим підприємством «Кровля-Гарант» було укладено кредитний договір від 18 травня 2007 року №41-05/07 та додаткові угоди до нього від 22 липня 2008 року №1 та від 19 листопада 2008 року №2, за яким Банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 1 450 000,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит до 17 травня 2017 року включно та сплатити проценти за користування кредитними коштами.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 09 грудня 2008 року у справі №12/595/08 з ПВП «Кровля-Гарант» на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 1 336 786,76 грн.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 13 квітня 2010 року у справі №7/20/10 позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ПВП «Кровля-Гарант» про стягнення заборгованості в сумі 315 370,27 грн задоволено в повному обсязі.
Рішенням Миколаївської міської ради від 25 серпня 2011 року №8/32 розірвано договір оренди земельної ділянки площею 341 кв.м по АДРЕСА_1 від 15 червня 2006 року №4236, укладений між Миколаївською міською радою і ОСОБА_6 та ОСОБА_7 для обслуговування магазину, у зв`язку із продажом майна.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 12 січня 2016 року у справі №915/1817/15 в рахунок погашення заборгованості ПВП «Кровля-Гарант» перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 18 травня 2007 року, а саме на нежитлові приміщення магазину №239, вартістю 1 171 000,00 грн, які розташовані по АДРЕСА_1 , літ. А загальною площею 239,90 кв.м, що належать на праві власності ПВП «Кровля-Гарант» шляхом визнання права власності на зазначене нерухоме майно за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». 
07 грудня 2018 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» продало за договором купівлі-продажу №1142 ОСОБА_8 нежитлові приміщення магазину № НОМЕР_1 , загальною площею 239,9 кв.м, які розташовані по АДРЕСА_1 . Зі змісту пункту 1 вказаного договору випливає, що право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розміщено нерухоме майно, належить Миколаївській міській раді, кадастровий номер земельної ділянки 4810136900:01:042:0003.
Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26 травня 2021 року №405 (пункт 4) нежитловим приміщенням магазину №239 надано нову адресу: АДРЕСА_1 .
З 26 червня 2023 року власником приміщень магазину є ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №1055.
21 жовтня 2021 року Департаментом архітектури та містобудування Миколаївської міської ради були видані містобудівні умови та обмеження для проєктування об`єкта будівництва №109/3460/12/01-23-21 на об`єкт, а саме: «Реконструкція нежитлових приміщень для розміщення магазину по АДРЕСА_1 », замовник – ОСОБА_8 .
Відповідно до службової записки Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради від 20 грудня 2023 року, яке здійснює функції державного архітектурно-будівельного контролю на території м.Миколаєва з 17.06.2017, серед справ, переданих управлінням ДАБІ у Миколаївській області до управління, повідомлення, декларація або дозвіл про початок виконання підготовчих або будівельних робіт, декларація про готовність до експлуатації об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 відсутні.
Згідно з службовою запискою Департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради від 05 січня 2024 року, реконструкція об`єкта будівництва за вказаною вище адресою здійснювалася в межах існуючих фундаментів у плані, без змін зовнішніх геометричних розмірів. Відповідно статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» на стадії отримання містобудівних умов та обмежень на проєктування об`єкта будівництва, документів стосовно користування (права власності) земельною ділянкою від замовника будівництва не вимагається.
Зі змісту акту комісійного розгляду від 10 листопада 2023 року, який здійснювали представники департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради та управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради, випливає, що було проведено обстеження будівництва за адресою по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 . В ході обстеження об`єкта комісією встановлено проведення будівництва двоповерхового будинку. Земельна ділянка огороджена парканом з профнастилу. Зв`язку із власником не має. За інформацією ДАБК ММР станом на 26 вересня 2023 року повідомлень та заяв про початок виконання будівельних робіт не надходило. За інформацією департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради Богуш М. В. були видані містобудівні умови на об`єкт: «Реконструкція нежитлових приміщень для розміщення магазину по АДРЕСА_1 ». За інформацією управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради рішення про передачу в оренду земельної ділянки не приймалося.
Згідно з повідомленням Адміністрації Інгульського району від 08.02.2024 Адміністрація 17 січня 2024 року здійснила повторне обстеження вказаного об`єкту. Орієнтовна площа земельної ділянки, яку займає будівля – 350,6 кв.м, орієнтовна площа земельної ділянки в межах огородження (паркану) – 498,25 кв.м. Чітко визначити зазначене можна при замовленні геодезичних вимірювань.
З інформації Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 24.03.2025 вбачається, що 12 листопада 2020 року ОСОБА_8 зверталася із заявою про видачу рішення Миколаївської міської ради про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування або оренду із земель комунальної власності за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на 21 березня 2025 року інформація щодо розгляду даного звернення в департаменті відсутня. Також до Департаменту надійшло звернення ОСОБА_8 від 19 жовтня 2021 року щодо видачі містобудівних умов та обмежень для проєктування об`єкта будівництва. Рішення щодо отримання містобудівних умов та обмежень заявником отримано 25 жовтня 2021 року.
З повідомлення Департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради від 24.03.2025 вбачається, що в Департаменті перебуває на розгляді звернення ОСОБА_8 від 25 червня 2019 року №678/Пз-19 про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності з кадастром номером: 4810136900:01:042:0003. Станом на дату складання службової записки в Департаменті відсутня заява ОСОБА_8 від 11 листопада 2021 року. Також повідомлено, що Департаментом були видані містобудівні умови та обмеження об`єкта будівництва №109/3460/12/01-21 від 21 жовтня 2021 року (замовник – ОСОБА_8 ) і те, що реконструкція об`єкта будівництва здійснюється в межах існуючих фундаментів у плані, без змін зовнішніх геометричних розмірів.Реконструкція об`єкта будівництва, що здійснюється без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаменту у плані, може здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою. 
Згідно з містобудівними умовами та обмеженнями для проєктування об`єкта будівництва, реєстраційний номер 109/3460/12.01-23-21 від 21 жовтня 2021 року, реконструкція нежитлових приміщень для розміщення магазину по АДРЕСА_1 має здійснюватися без зміни зовнішніх геометричних розмірів. Гранична допустима висотність будинку – 18,5 м.
Видача ОСОБА_8 містобудівних умов та обмежень для проєктування об`єкта будівництва: «Реконструкція нежитлових приміщень для розміщення магазину по АДРЕСА_1 » затверджена наказом Департаменту архітектури ММР від 22 жовтня 2021 року №109/3460/12.01- 23-21.
Заявою від 19 вересня 2024 року підтверджується звернення ОСОБА_2 до Миколаївського міського голови Сєнкевича О. Ф. з проханням надати в оренду земельну ділянку площею 0,0341 га з кадастровим номером 4810136900:01:042:0003 із земель комунальної власності для обслуговування нежитлових приміщень магазину (03.07 – для будівництва та обслуговування будівель торгівлі) по АДРЕСА_1 .
Із відповіді виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 20.03.2025, наданій на адвокатський запит адвоката Колесник Ю. В., вбачається, що виконавчим комітетом Миколаївської міської ради підготовлено відповідний проєкт рішення Миколаївської міської ради щодо звернення ОСОБА_2 від 19.09.2024, отримання якого буде можливим після прийняття рішення міською радою.
Із копії технічного паспорту, виготовленого 21 червня 2023 року ТОВ «Конструктив» на замовлення ОСОБА_8 , вбачається, що площа забудови 327,25 кв.м (25,00 х 13,09), але загальна площа приміщень, підрахована за формулами розрахунку площ, становить 239,9 кв.м.
Згідно з інформацією Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАНАРО» від 11 лютого 2025 року №11/1, яке здійснювало виконання робіт з технічної інвентаризації, після проведення поточного капремонту (без втручання в несучі конструкції) нежитлової будівлі літ. «А-2» площа забудови 327,25 кв.м (25,00 х 13,09) будівлі геометрично не змінювалася.
Відповідно до комплексних інженерно-геодезичних вишукувань станом на червень 2025 року площа земельної ділянки з кадастровим номером 4810136900:01:042:0003 становить 0,0341 га.
Згідно з рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 09.10.2024 (справа №489/5393/24) з ОСОБА_2 стягнуто на користь Миколаївської міської ради кошти за безоплатне користування земельною ділянкою з кадастровим номером 4810136900:01:042:0003 загальною площею 0,0341 га, що розташована по АДРЕСА_1 , за період з 26.06.2023 по 01.03.2024 у розмірі 21 067,99 грн та судовий збір у сумі 3028,00 грн.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Згідно з вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За загальним правилом, передбаченим статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з частиною першою статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 ЦК України).
У відповідності до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Статтею 12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад.
Відповідно до частин першої, другої статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування, землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.
Згідно із частиною другою статті 152 ЗК України, ст.391 ЦК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
У частинах першій, другій статті 373 ЦК України зазначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.
Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (частина четверта статті 373 ЦК України).
У статті 212 ЗК України зазначено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.
Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.
Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.
Частина 4 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає, що реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, реконструкція або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, ліній електронних комунікаційних мереж, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення, а також комплексна реконструкція кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду і нове будівництво об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури відповідно до містобудівної документації на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.
Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13 сформулювала висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Миколаївської міської ради, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено належними доказами порушення його прав. Досліджені судом докази свідчать про те, що реконструкція магазину здійснюється відповідачкою без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаменту об`єкту реконструкції.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною другою вказаної статті.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Під час оспорювання або невизнання права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
У справі, яка переглядається, судом встановлено відсутність порушення прав позивача на володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,0341 га з кадастровим номером 4810136900:01:042:0003 по АДРЕСА_1 , оскільки відповідачка здійснює реконструкцію магазина без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаменту об`єкту, що серед іншого, неодноразово було підтверджено інформацією Департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради.
Посилання позивача на те, що порушення його прав на земельну ділянку підтверджено обстеженнями вказаного вище об`єкту 10.11.2023 та 17.01.2024, суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги, оскільки вказані обстеження достеменно не свідчать про вказане позивачем. У першому випадку комісією взагалі не встановлено якихось порушень щодо земельної ділянки, а у другому випадку комісія зазначила, що тільки орієнтовно визначила площу земельної ділянки, яку займає будівля. Комісія вказала, що це питання може бути чітко визначене лише при замовленні геодезичних вимірювань. 
Міська рада таких вимірювань не ініціювала, як і не ініціювала проведення у справі земельно-технічної експертизи, про що було роз`яснено представнику позивача судом апеляційної інстанції.
Натомість Департамент архітектури та містобудування Миколаївської міської ради після вказаних обстежень земельної ділянки повідомляв міську раду про те, що реконструкція магазину здійснюється без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаменту об`єкту.
Посилання позивача на те, що відповідачкою докази були подані з порушенням вимог ч.3 ст.83 ЦПК України, а тому вони не повинні були прийняті судом до розгляду та враховані, колегія суддів відхиляє, оскільки норми частини 10 статті 83 ЦПК України дозволяють подання доказів відповідачем не тільки разом з відзивом на позовну заяву.
Що стосується доводів позивача про те, що навіть надані відповідачкою технічний паспорт на нерухоме майно – магазин та лист ТОВ «Панаро» від 11.02.2025 доводять, що площа земельної ділянки, яку займає будівля, значно перевищує площу належного відповідачці об`єкту, то вони не є переконливими.
Дійсно у вказаних доказах зазначено, що площа забудови становить 327,3 кв.м (25,00 х13,09), але вказано, що загальна площа приміщень – 239,9 кв.м і що площа забудови будівлі геометрично не змінювалася. 
Отже, як доказами, наданими позивачем, так і доказами, наданими відповідачкою, не підтверджено, що реконструкція будівлі магазину по АДРЕСА_1 здійснювалася зі зміною зовнішніх геометричних розмірів фундаменту об`єкту, що призвело до порушень прав територіальної громади на земельну ділянку. 
Щодо доводів позивача про те, що технічний паспорт від 21.06.2023, наданий відповідачкою, не міститься у Реєстрі будівельної діяльності, а дія кваліфікаційного сертифікату АЕ002467 експерта ОСОБА_9 призупинена, то колегія суддів констатує, що відсутність технічного паспорту у реєстрі не спростовує факту здійснення технічної інвентаризації об`єкта, а що стосується призупинення діяльності експерта ОСОБА_9 , то у вказаному реєстрі не міститься посилання на те, коли її діяльність була призупинена, до того ж лист ТОВ «Панаро» від 11.02.2025 містить інформацію про те, що саме з товариством укладався договір на виконання робіт з технічної інвентаризації і цей лист засвідчений підписом директора товариства.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Миколаївської міської ради. Зазначені у ній доводи правильних висновків суду не спростовують. 

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції зміні або скасуванню не підлягає, бо є законним та обґрунтованим.
Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Миколаївської міської ради залишити без задоволення, а рішення Інгульського районного суду м. Миколаєва від 04 лютого 2026 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий   О. В. Локтіонова

Судді  Т. В. Крамаренко

О. О. Ямкова 

Повне судове рішення складено 21 травня 2026 року.