Справа №751/566/26 
Провадження №2/751/1139/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2026 року       місто Чернігів
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Овсієнко Ю. К. 
при секретарі Соколовський В.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу-

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.
Адвокат Кушнеренко Є.Ю. звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 15.10.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №2100, стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат.
Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та позивачем зареєстровано шлюб, від якого мають дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Кожний зі сторін має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Сімейне життя не склалося, шлюбні відносини були фактично припинені в серпні 2025 року.
У зв`язку з повною відсутністю сімейних відносин, спільного побуту та взаємодії впродовж тривалого часу, ОСОБА_1 вважає що шлюб носить лише формальний характер, а збереження сім`ї є неможливим.
Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що має діаметрально протилежні погляди на життя та виходячи з розмов з ОСОБА_2 прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для сторін. Сім`я фактично розпалася, в зв`язку з чим виникла необхідність у юридичному оформленні розлучення.

ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи.
Позивач в судове засідання не з`явилася. Про день та час розгляду справи повідомлялася у встановленому порядку. Представником позивача подано заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача. Позовні вимоги підтримує повністю та просить його задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду представником відповідача подано заяву про визнання позовної заяви. Розгляд справи просили здійснювати без участі відповідача та його представника. Разом з тим, вважали, заявлені стороною позивача витрати на правову допомогу в сумі 5 000 гривень 00 копійок завищеними, а тому просили зменшити розмір витрат на правничу допомогу.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 15.04.2026 було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з`явились, суд, керуючись ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. 

IV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 15 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №2100 (а.с.14).
Від подружнього життя сторони мають дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15). 
Спільне подружнє життя між сторонами припинено.
Обмежень щодо пред`явлення позивачем позову про розірвання шлюбу, з урахуванням положень ст.110 СК України, не встановлено. 

V. Оцінка суду.
Відповідно до ст.7 Сімейного Кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Відповідно до вимог ст. 55 Сімейного Кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. 
Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. 
Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. 
Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Частиною 4 ст.206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 
Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає таке визнання, що, відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, є підставою для задоволення позову ОСОБА_1 . 
У відповідності до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

VІ. Розподіл судових витрат.
За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.2 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Враховуючи визнання позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем, у розмірі 665 грн 60 коп., а позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 665 грн 60 коп. 
Ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.
Під час розгляду справи інтереси позивача ОСОБА_1 представляв адвокат Кушнеренко Є.Ю. на підставі укладеного 13.01.2026 з останнім договору № 10 про надання правової допомоги, згідно якого гонорар (оплата) за надану правову допомогу (представництво, захист інтересів) обчислюється виходячи з фактичних затрат робочого часу адвоката на надання правової допомоги в справі, участь у досудовому слідстві, підготовка та складання документів та складає 5 000 грн 00 коп.
Згідно акту виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 13.01.2026 складеного 14.01.2026 та квитанції до прибуткового касового ордера № 10 від 13.01.2026 ОСОБА_1 сплатила за надання правової допомоги 5 000 грн 00 коп.
Відповідач, вважаючи заявлені витрати завищеними, просив зменшити розмір витрат на правничу.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Згідно з нормою ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до приписів ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Суд звертає увагу на ту обставину, що розмір гонорару визначається виключно за погодженням адвоката з клієнтом, які керуються власною волею і свободою договору, при цьому суд не вправі втручатися в ці правовідносини та на власний розсуд змінювати відповідний розмір.
Однак, суд наголошує, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, як однієї зі складових судових витрат, який має бути стягнутий з однієї сторони спору на користь іншої, суд не зобов`язаний застосовувати саме ту суму, яка зазначена у договорі про надання правничої допомоги.
Зобов`язання, які склалися у правовідносинах між адвокатом та його клієнтом, не є обов`язковими для суду у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.
При визначенні суми відшкодування при розподілі судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Подібний правовий висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 по справі № 922/1964/21.
З аналізу зазначеного вище вбачається, що суд має встановити розмір витрат, які сторони понесли на професійну правничу допомогу, виходячи зі змісту відповідного договору, без можливості зміни такого розміру, оскільки це буде порушенням свободи договору, та з урахуванням встановлених критеріїв, однак не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Судом достовірно встановлено, що позивачем понесено судові витрати у виді витрат на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн, як то передбачено договором №10 про надання правової допомоги від 13.01.2026 та актом виконаних робіт.
Таким чином, розмір судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу, які понесла позивач при розгляді цієї справи становить 5 000,00 грн, що відповідає критерію реальності адвокатських витрат, однак, на думку суду, не відповідає критерію розумності їхнього розміру, виходячи з предмету та ціни позову, наявності усталеної судової практики щодо розгляду даної категорії справ.
Зважаючи на зазначене вище, беручи до уваги подане стороною відповідача клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, керуючись принципом диспозитивності, суд дійшов висновку не присуджувати позивачу всі її витрати на професійну правничу допомогу та зменшити відповідний розмір до 2 000,00 грн, що відповідає принципу законності та справедливості.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 206, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 55, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. 
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 15 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №2100 – розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 665 гривень 60 копійок судового збору та 2 000 гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.
Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у розмірі 665 гривень 60 копійок, згідно квитанції ID:1224-6734-1251-4222 АТ «ТАСКОМБАНК».
Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відмітки в актовому записі про шлюб.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2  

Головуючий - суддя Ю. К. Овсієнко