ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/841/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Дім Кераміки ТД” до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень та карток відмови, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Дім Кераміки ТД” (далі – ТзОВ “Дім Кераміки ТД”) звернулося з позовом до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 09 вересня 2025 року №UA209000/2025/100350/2, від 15 жовтня 2025 року №UA209000/2025/100403/2 та карток відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2025/002538, №UA209230/2025/002897 (далі – картка відмови у митному оформленні (випуску) товарів).
В обґрунтування позову позивач вказав, що з метою митного оформлення двох партій товару (плитка керамічна), імпортованих на умовах EXW зі складу продавця за одним контрактом, декларант подав до Львівської митниці митні декларації (далі - МД) №25UA209230084786U7 та №25UA209230097864U0, визначивши митну вартість товару за основним методом з урахуванням витрат на перевезення товару до кордону України. Однак відповідач прийняв рішення від 09 вересня 2025 року №UA209000/2025/100350/2 та від 15 жовтня 2025 року №UA209000/2025/100403/2 про коригування митної вартості та її визначення за резервним методом, мотивуючи рішення тим, що подані документи не містять усіх даних для підтвердження митної вартості та містять розбіжності.
Позивач не погоджується із такими рішеннями й вважає, що для митного оформлення відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) декларант надав документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару за основним методом, тоді як з повідомлення митного органу не зрозумілі причини для витребування усіх підряд документів, перелік яких зазначений в статті 53 МК України, без обґрунтування, які складові митної вартості потрібно підтвердити.
Позивач вважає покликання митного органу на відсутність в реквізитах договору купівлі-продажу прізвищ та ініціалів підписантів таким, що не впливає на митну вартість. Крім того, пункт 8.1 контракту від 17 січня 2024 року №3-2024 передбачає обов`язкову наявність у підписантів відповідних повноважень, а в преамбулі контракту зазначено підписантів від імені обох сторін.
На зауваження митного органу щодо фактурної вартості першої партії товару позивач зазначив, що керамічна плитка згідно з рахунком від 04 вересня 2025 року №5300040422 (скорочений запис 53-40422) постачалася за прямим договором із фірмою Keros Ceramica EAD, яка є її виробником, що також підтверджено у листі продавця від 11 вересня 2025 року. Кінцеве замовлення партії товару підтверджує проформа, яка є підставою для оплати товару; оплата проведена за два дні до дати відвантаження товару (04 вересня 2025 року) платіжною інструкцією від 02 вересня 2025 року №83, яка містить інформацію про особу, електронний підпис якої було накладено на такий документ (директор Дудюк Б.Я.), відмітку банку про прийняття до виконання. У заяві від 23 вересня 2025 року, поданій до митного органу, було роз`яснено, що в міжнародній автотранспортній накладній (CMR) вказано скорочений номер інвойсу - 5300040422 (із заміною трьох нулів в середині номеру на прочерк), у якому також зазначена не знижка, а націнка 18% (бо обсяг товарної позиції менший одного піддону). Позивач вважає, що підтвердив витрати на перевезення товару: послуги надавалися ФОП ОСОБА_1 , з яким ТзОВ “Дім Кераміки ТД” перебувало у договірних відносинах, а той у свою чергу виконання перевезення доручив підприємцю ОСОБА_2 . І хоч у заявці було попередньо узгоджено дату завантаження товару - 05 вересня 2025 року, однак фактично завантаження товару відбулось 04 вересня 2025 року, тому й рахунок на оплату транспортних послуг був складений такою датою, що не впливає на правильність визначення митної вартості товару. Позивач також з приводу інших зауважень митного органу у повідомленні декларанту покликався на відсутність обов`язку надавати для митного оформлення сертифікат якості й що він не несе відповідальності за відомості експортної декларації, наголошуючи, що зазначив фактурну вартість товару згідно з рахунком продавця, який містив відомості про умови поставки товару та його вартість.
На думку позивача, необґрунтованими є висновки митного органу з приводу визначення митної вартості другої партії товару, яка придбана у того ж продавця та згідно з рахунком від 13 жовтня 2025 року №5300040890 (скорочений запис 53-40890) є продукцією власного виробництва останнього. Листом від 12 листопада 2025 року підтверджено, що операція регулюється договором від 17 січня 2024 року №3-2024, укладеним та підписаним директором компанії. На підтвердження вартості перевезення вантажу (35000,00 грн, які були включені до митної вартості товару) надано документи, згідно з якими фізична особа-підприємець ОСОБА_3 є експедитором та він надавав послуги з організації перевезення вантажів шляхом залучення до такого перевезення третіх осіб - ТзОВ “ОСВ Транспорт”. Всі інші зауваження в повідомленні декларанту є аналогічними тим, що й до першої партії товару і не стосуються безпосереднього визначення митної вартості, на що надано письмові пояснення.
Позивач вважає, що більшість запитуваних відповідачем документів не мали жодного відношення до правильності визначення декларантом митної вартості товару та у спірних рішеннях відповідач не довів правових підстав для застосування другорядного методу, що не дає підстав вважати спірні рішення обґрунтованими та вмотивованими, а тому вони підлягають скасуванню як протиправні.
З урахуванням наведеного позивач просив задовольнити позов, скасувавши рішення відповідача та як наслідок - картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 28 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України).
У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.116-130), зазначивши, що при проведенні відповідно до положень статті 54 МК України митного контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за МД №25UA209230084786U7 та МД №25UA209230097864U0, встановлено невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей про числові значення митної вартості товарів, визначеної за основним методом. Так згідно із наданим зовнішньоекономічним контрактом товар постачається виробником, проте не надані документи, які б підтвердили торгову марку та виробника; у реквізитах контракту купівлі-продажу відсутні відомості про осіб, уповноважених на укладання та підписання контракту; у графі 5 CMR вказано інвойс №53-40422 (щодо першої партії товару) та №53-40890 (щодо другої партії товару), тоді як до митного оформлення надано інвойс від 04 вересня 2025 року №5300040422 та від 13 жовтня 2025 року №5300040890 відповідно; в інвойсі є відомості про знижку, яка не обумовлена жодним документом; згідно з міжнародною товарно-транспортною накладною перевізником є ФОП ОСОБА_4 , а заявку-договір на перевезення від 02 вересня 2025 року №020925 укладена із ФОП ОСОБА_1 ; так само в другому випадку перевізником за CMR є ТзОВ “ОСВ Транспорт”, щодо якого не надано документів про погодження маршруту, вартості послуг; у заявці-договорі на перевезення від 02 вересня 2025 року №020925 дата завантаження - 05 вересня 2025 року, а сам рахунок від 04 вересня 2025 року; декларантом не надано сертифікат якості; у митній декларації країни відправлення статистична вартість дорівнює фактурній вартості згідно з курсом валюти, яка наведена в інвойсі, без коригування на страхові та транспортні витрати з місця їх відправлення до кордону держави, у якій товари перебувають на момент поміщення під митну процедуру.
Відповідач зазначив, що декларант не надав повний перелік витребуваних документів та не спростував сумнівів щодо заявленої митної вартості. Тому за результатом проведеної процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування інформації для визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МК України, митну вартість відповідно до статті 64 МК України скориговано із застосуванням резервного методу та її визначено на основі раніше визнаних вартостей.
Відповідач вважає, що його рішення відповідають вимогам митного законодавства, є законними та обґрунтованими.
Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.
Ухвалою суду від 02 лютого 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.114).
Перевіривши письмовими доказами доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
1. 08 вересня 2025 року для митного оформлення в режимі імпорту ввезеної на територію України на умовах EXW, Русе (Болгарія) партії товару “плитка глазурована чи неглазурована з коефіцієнтом поглинання води більш 0,5 мас.%, але не більше 10 мас.%; плитка Barro Beige 80х80 (ТТТ – 3 сорт) - 115,20 кв.м за ціною 2,00 євро за 1 кв.м та вартістю 230,40 євро; плитка Magma Marfil 23х46 (Econ – 2 сорт) - 48,00 кв.м за ціною 5,00 євро за 1 кв.м та вартістю 240,00 євро; плитка Magma Marfil 23х46 (ТТТ – 3 сорт) - 31,50 кв.м за ціною 2,00 євро за 1 кв.м та вартістю 63,00 євро; плитка Valencia Fallas 25x25 (STD – 1 сорт) - 3,00 кв.м за ціною 9,80 євро за 1 кв.м та вартістю 34,69 євро з урахуванням націнки 18% за неповну палету; плитка Element Blanco 25x25 (STD – 1 сорт) - 16,00 кв.м за ціною 9,80 євро за 1 кв.м та вартістю 185,02 євро з урахуванням націнки 18% за неповну палету; плитка Ferrara Beige 60x120 (STD – 1 сорт) - 2,88 кв.м за ціною 9,25 євро за 1 кв.м та вартістю 31,44 євро з урахуванням націнки 18% за неповну палету; плитка Valencia Fallas 25x25 (STD – 1 сорт) - 14,00 кв.м за ціною 9,80 євро за 1 кв.м та вартістю 161,90 євро з урахуванням націнки 18% за неповну палету; плитка Malorca Portals 25x25 (STD – 1 сорт) - 4,00 кв.м за ціною 9,80 євро за 1 кв.м та вартістю 46,26 євро з урахуванням націнки 18% за неповну палету; плитка Bonn Acero 80х80 (Econ – 2 сорт) - 12,80 кв.м за ціною 6,65 євро за 1 кв.м та вартістю 85,12 євро; плитка Bonn Acero 80х80 (ТТТ – 3 сорт) - 66,56 кв.м за ціною 2,00 євро за 1 кв.м та вартістю 133,12 євро; плитка Bonn Gris 59,6х59,6 (ТТТ – 3 сорт) - 85,20 кв.м за ціною 2,00 євро за 1 кв.м та вартістю 170,40 євро; плитка Galaxy Negro 59,6х59,6 (ТТТ – 3 сорт) - 221,52 кв.м за ціною 2,00 євро за 1 кв.м та вартістю 443,04 євро; плитка Az Redstone Gris 30х60Р (STD – 1 сорт) - 515,34 кв.м за ціною 6,80 євро за 1 кв.м та вартістю 3504,31 євро: торгівельна марка Кeros; країна виробництва: BG, виробник: Keros Ceramica EAD” декларант подав МД №25UA209230084786U7 (а.с.26). Фактурна вартість імпортованого товару становить 5328,70 євро (еквівалентно 256648,3110 грн). Митну вартість визначено на рівні 291648,3100 грн (з урахуванням транспортних витрат у сумі 35000,00 грн). Для митного оформлення надано (графа 44 митної декларації): контракт від 17 січня 2024 року №3-2024 (а.с.24-25), рахунок-проформу від 08 липня 2025 року №51-54988 (а.с.28), рахунок-фактуру від 04 вересня 2025 року №5300040422 (а.с.30), платіжний документ (SWIFT) від 02 вересня 2025 року, заявку-договір на перевезення від 02 вересня 2025 року №020925 (а.с.32), рахунок на оплату від 04 вересня 2025 року №14 (а.с.33), міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) від 04 вересня 2025 року (а.с.31), накладну на доставку (пакувальний лист) від 04 вересня 2025 року №52-53720 (а.с.34), декларацію країни відправлення від 04 вересня 2025 року №25BG004006A08361B9 (а.с.35).
Митним органом в електронному повідомленні декларанту запропоновано подати в 10-денний термін документи: 1) рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця - якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (а.с.38).
Не є спірною та обставина, що у відповідь декларантом надано: проформу-інвойс, платіжний документ про оплату проформи, експортну декларацію країни відправника, договір-заявку на перевезення, рахунок на оплату послуг перевезення.
09 вересня 2025 року Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100350/2 (а.с.39) та сформувала картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів №UA209230/2025/002538 (а.с.40).
Як зазначено у графі 33 рішення від 09 вересня 2025 року №UA209000/2025/100350/2, під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що подані документи не містять усіх даних для визначення митної вартості за обраним декларантом методом: 1) товар постачається за прямими контрактом з виробником від 17 січня 2024 року №3-2024, проте декларантом не наданий документи, що підтверджують такі норми, виробника товару та торгову марку; 2) в реквізитах контракту купівлі-продажу відсутні відомості про осіб, уповноважених на укладання та підписання контракту; 3) відповідно до пункту 2.2 контракту умовами оплати є повна передоплата в розмірі, вказаному в фактурі-проформі для кожного окремого замовлення, зробленого покупцем продавцю, однак замовлення не подано; 4) відповідно до графи 5 CMR від 04 вересня 2025 року відправником було надано інвойс №53-40422, проте до митного оформлення декларантом надано інвойс від 04 вересня 2025 року №5300040422; 5) в інвойсі від 04 вересня 2025 року №5300040422 міститься знижка, яка не обумовлена жодним документом; 6) у графах 16 та 23 CMR зазначено перевізника товару - ФОП ОСОБА_4 , а декларантом надано заявку на перевезення від 02 вересня 2025 року №020925 із ФОП ОСОБА_1 , будь-який договір доручення чи інший посередницький договір між зазначеними суб`єктами не надано, що не дає можливості перевірити правильність нарахування транспортних витрат на перевезення; 7) у заявці-договорі на перевезення від 02 вересня 2025 року №020925 дата завантаження - 05 вересня 2025 року, а сам рахунок від 04 вересня 2025 року; 8) відповідно до пункту 3.1 контракту від 17 січня 2024 року №3-2024 якість товарів, що будуть продані, має відповідати технічним вимогам відповідно до міжнародного сертифікату якості, проте такий документ не надано; 9) у митній декларації країни відправлення від 04 вересня 2025 року №25BG004006A08361B9 статистична вартість дорівнює фактурній вартості згідно з курсом валюти, яка наведена у інвойсі від 04 вересня 2025 року №5300040422 на умовах поставки EXW, що не кореспондується з положенням статті 4 Регламенту Комісії ЄС від 09 лютого 2010 №113/2010 (статистична вартість повинна ґрунтуватись на вартості товарів та коригуватись так, щоб містити виключно та повністю транспортні та страхові витрати, що були понесені задня доставки товарів з місця їх відправлення до кордону держави, у якій товари перебувають на момент поміщення під митну процедуру), при цьому така декларація не містить відміток митних органів країни відправлення. Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, Львівською митницею застосовано метод 2ґ (стаття 64 МК України), а джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №UA408050/2025/005398 від 19 червня 2025 року, де митна вартість товару зі схожими характеристиками (плитка глазурована чи неглазурована торговельна марка: Кeros, країна виробництва: BG; виробник: Keros Ceramica EAD) становила 0,67 доларів США/кг.
Товар було випущено у вільний обіг за МД №25UA209230085323U7 від 09 вересня 2025 року (а.с.41).
Відповідно до положень частини восьмої статті 55 МК України ТзОВ “Дім Кераміки ТД” 23 вересня 2025 року надало Львівській митниці додаткові пояснення та документи для підтвердження митної вартості товару, що декларувався згідно з МД №25UA209230084786U7 від 09 вересня 2025 року (а.с.42-46), зокрема: копії витягу з комерційного реєстру щодо компанії Keros Ceramica EAD (а.с.47-50), листа Keros Ceramica EAD від 11 вересня 2025 року (а.с.51), прайс-листа Keros Ceramica EAD v.BG256321 на 2025 рік (а.с.52), платіжної інструкції від 02 вересня 2025 року №83 (а.с.54), акта виконаних робіт (надання послуг) від 10 вересня 2025 року №14 (а.с.55), довідки перевізника від 10 вересня 2025 року. Проте їх надання не призвело до скасування рішення від 09 вересня 2025 року №UA209000/2025/100350/2 митним органом, про що позивач інформований листом від 03 жовтня 2025 року №7.4-2/15-02/13/24983 (а.с.58-59).
2. 15 жовтня 2025 року декларант в інтересах позивача подав МД №25UA209230097864U0 (а.с.60) для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України на умовах EXW, Русе (Болгарія): товару №1 “плитка глазурована чи неглазурована з коефіцієнтом поглинання води більш 0,5 мас.%, але не більше 10 мас.%; плитка Calma Blanco 25х25 (STD – 1 ґатунок) - 29 кв.м за ціною 9,80 євро за 1 кв.м та вартістю 335,36 євро з урахуванням націнки 18% за неповну палету; плитка Bouquet 25х25 (STD – 1 ґатунок) - 15 кв.м за ціною 9,80 євро за 1 кв.м та вартістю 173,46 євро з урахуванням націнки 18% за неповну палету; плитка Valencia Fallas 25х25 (STD – 1 ґатунок) - 29 кв.м за ціною 9,80 євро за 1 кв.м та вартістю 335,36 євро з урахуванням націнки 18% за неповну палету; плитка Вonn Gris 80х80 (ТТТ – 3 ґатунок) - 71,68 кв.м за ціною 2,00 євро за 1 кв.м та вартістю 143,36 євро; плитка London Gris 80х80 (ТТТ – 3 ґатунок) - 51,20 кв.м за ціною 2,00 євро за 1 кв.м та вартістю 102,40 євро; плитка Ferrara Beige 80х80 (ТТТ – 3 ґатунок) - 44,80 кв.м за ціною 2,00 євро за 1 кв.м та вартістю 89,60 євро; плитка Calma Blanco 25x25 (ТТТ – 3 ґатунок) - 114 кв.м за ціною 2,00 євро за 1 кв.м та вартістю 228,00 євро; плитка Vichy Flor 25x25 (ТТТ – 3 ґатунок) - 100 кв.м за ціною 2,00 євро за 1 кв.м та вартістю 200,00 євро; плитка Aata Gris 59,6x59,6 (ТТТ – 3 ґатунок) - 255,60 кв.м за ціною 2,00 євро за 1 кв.м та вартістю 511,20 євро; плитка Galaxy Blanco 59,6x59,6 (ТТТ – 3 ґатунок) - 63,90 кв.м за ціною 2,00 євро за 1 кв.м та вартістю 127,80 євро; плитка Ferrara Beige 60x120 (STD – 1 ґатунок) - 2,88 кв.м за ціною 9,25 євро за 1 кв.м та вартістю 31,44 євро з урахуванням націнки 18% за неповну палету; плитка Padua Cotto 59,6x59,6 (ТТТ – 3 ґатунок) - 55,38 кв.м за ціною 2,00 євро за 1 кв.м та вартістю 110,76 євро; плитка London Antracita 80x80 (ТТТ – 3 ґатунок) - 44,80 кв.м за ціною 2,00 євро за 1 кв.м та вартістю 89,60 євро; плитка Bouquet 25x25 (ТТТ – 3 ґатунок) - 138 кв.м за ціною 2,00 євро за 1 кв.м та вартістю 276,00 євро; плитка Chez Coco Star 25x25 (ТТТ – 3 ґатунок) - 28 кв.м за ціною 2,00 євро за 1 кв.м та вартістю 56,00 євро; товару №2 - плитка керамічна глазурована, для стіни та підлоги без зображень, з коефіцієнтом поглинання води понад 10 мас.%; плитка Quartz Gris 30x90 (ТТТ – 3 ґатунок) - 155,25 кв.м за ціною 2,00 євро за 1 кв.м та вартістю 310,50 євро. Фактурна вартість товару становить 3120,84 євро (еквівалентно 150534,9710 грн), а митну вартість визначено на рівні 166117,5300 (з урахуванням транспортних витрат у сумі 35000,00 грн). До підтвердження митної вартості та для митного оформлення надано (графа 44 митної декларації): контракт від 17 січня 2024 року №3-2024 (а.с.24-25), рахунок-проформу від 01 вересня №51-55652 (а.с.63), рахунок-фактуру (інвойс) від 13 жовтня 2025 року №5300040890 (а.с.65), платіжний документ (SWIFT) від 09 жовтня 2025 року (а.с.64), міжнародну товарно–транспортну накладну (CMR) від 13 жовтня 2025 року (а.с.66), заявку-договір на перевезення від 09 жовтня 2025 року №091025 (а.с.67), рахунок-фактуру від 13 жовтня 2025 року №ЗВ-0000520 (а.с.68), накладну на доставку (пакувальний лист) від 13 жовтня 2025 року №52-54251 (а.с.69), декларацію країни відправлення від 13 жовтня 2025 року №25BG004006A10032B5 (а.с.70).
Митним органом в електронному повідомленні декларанту запропоновано подати в 10-денний термін такі документи: 1) рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (а.с.74).
У відповідь на електронне повідомлення позивачем було надано: проформу на оплату, оплату проформи, експорту декларацію, рахунок за перевезення, договір-заявку на перевезення. 
15 жовтня 2025 року Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100403/2 (а.с.75-76) та сформувала картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів відмови №UA209230/2025/002897 (а.с.77).
У графі 33 рішення від 15 жовтня 2025 року №UA209000/2025/100403/2 вказано, що подані документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, зокрема: 1) у митного органу наявна інформація щодо вищої митної вартості подібного товару, а саме по окремих позиціях заявлена вартість 2 євро за кв.м; 2) товар постачається за прямими контрактом з виробником від 17 січня 2024 року №3-2024, проте не наданий документ, що підтверджує такі норми, а також документи, які підтверджують виробника товару та торгову марку; 3) у пункті 10 зовнішньоекономічного контракту від 17 січня 2024 року №3-2024 відсутні відомості про осіб, уповноважених на укладання контракту та їхні підписи; 4) пунктом 2.2 контракту передбачені умови оплати - повна передоплата в розмірі, вказаному в фактурі-проформі для кожного окремого замовлення, зробленого покупцем продавцю, однак замовлення до митного оформлення не подано; 5) відповідно до графи 5 CMR від 13 жовтня 2025 року відправником було надано інвойс №53-40890 без дати, однак до митного оформлення декларантом надано інвойс №5300040890 від 13 жовтня 2025 року; 6) у графах 16 та 23 CMR від 13 жовтня 2025 року наявні штампи перевізника ТзОВ “ОСВ Транспорт”, однак документи, які визначають договірні відносини з ТзОВ “ОСВ Транспорт” та передбачають факт погодження вартості, маршруту та способів розрахунку, відсутні; 7) відповідно до пункту 3.1 контракту від 17 січня 2024 року №3-2024 якість товарів, що будуть продані, має відповідати технічним вимогам на даний товар відповідно до міжнародного сертифіката якості, проте такий документ не надано; 8) у митній декларації країни відправлення від 13 жовтня 2025 року №25BG004006A10032B5 статистична вартість дорівнює фактурній вартості згідно з курсом валюти, яка наведена в інвойсі від 13 жовтня 2025 року №5300040890 на умовах поставки EXW, що не кореспондується з положенням статті 4 Регламенту Комісії ЄС від 09 лютого 2010 року №113/2010: статистична вартість повинна ґрунтуватись на вартості товарів та коригуватись так, щоб містити виключно та повністю транспортні та страхові витрати, що були понесені задня доставки товарів з місця їх відправлення до кордону держави, у якій товари перебувають на момент поміщення під митну процедуру; при цьому така декларація не містить будь-яких відміток митних органів країни відправлення, які підтверджують факт здійснення експорту оцінюваного товару. Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта), митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації за МД №UA408050/2025/005398 від 19 червня 2025 року на рівні 0,67 доларів США/кг.
Товар було випущено у вільний обіг за МД №25UA209230098109U0 від 16 жовтня 2025 року (а.с.78-79).
ТзОВ “Дім Кераміки ТД” 05 грудня 2025 року відповідно до частини восьмої статті 55 МК України надало Львівській митниці додаткові пояснення та документи для підтвердження митної вартості товару, що декларувався за МД №25UA209230097864U0 від 15 жовтня 2025 року (а.с.80-85): витягу з комерційного реєстру щодо компанії Keros Ceramica EAD; листа Keros Ceramica EAD від 12 листопада 2025 року (а.с.86); прайс-листа Keros Ceramica EAD v.BG256321 на 2025 рік; акта здачі-прийняття робіт (послуг) від 16 жовтня 2025 року №РН-2500450 (а.с.87); платіжної інструкції від 19 листопада 2025 року №4 (а.с.89); платіжної інструкції від 20 листопада 2025 року №2058 (а.с.88). Львівською митницею у листі від 10 грудня 2025 року №7.4-2/15-02/13/30816 повідомлено про відмову у скасуванні рішення від 15 жовтня 2025 року №UA209000/2025/100403/2 (а.с.90-91).
При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.
У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).
Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України Верховний Суд зробив в ряді постанов, зокрема в постановах від 27 березня 2020 року у справі №540/2605/18, від 21 жовтня 2021 року у справі №420/4820/19.
Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом - за ціною договору (контракту).
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.
Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України: декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.
Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).
У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, – це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.
При перевірці судом у разі оскарження декларантом рішення про коригування митної вартості підлягають встановленню обставини та відомості, щодо яких у митного органу виникли сумніви, обґрунтованість причин та підстав витребовування додаткових документів, неможливості визначення митної вартості за обраним декларантом методом та поданими й додатково витребуваними документами (вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2025 року у справі №300/784/24).
Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом – за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України:
щодо першої партії товару – контракт від 17 січня 2024 року №3-2024 (а.с.24-25), рахунок-проформу від 08 липня 2025 року №51-54988 (а.с.28), рахунок-фактуру від 04 вересня 2025 року №5300040422 (а.с.30), платіжний документ (SWIFT) від 02 вересня 2025 року, заявку-договір на перевезення від 02 вересня 2025 року №020925 (а.с.32), рахунок на оплату від 04 вересня 2025 року №14 (а.с.33). Також було надано міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) від 04 вересня 2025 року (а.с.31), накладну на доставку (пакувальний лист) від 04 вересня 2025 року №52-53720 (а.с.34), декларацію країни відправлення від 04 вересня 2025 року №25BG004006A08361B9 (а.с.35);
щодо другої партії товару – контракт від 17 січня 2024 року №3-2024 (а.с.24-25), рахунок-проформу від 01 вересня №51-55652 (а.с.63), рахунок-фактуру (інвойс) від 13 жовтня 2025 року №5300040890 (а.с.65), платіжний документ (SWIFT) від 09 жовтня 2025 року (а.с.64), заявку-договір на перевезення від 09 жовтня 2025 року №091025 (а.с.67), рахунок-фактуру від 13 жовтня 2025 року №ЗВ-0000520 (а.с.68). Одночасно було надано міжнародну товарно–транспортну накладну (CMR) від 13 жовтня 2025 року (а.с.66), накладну на доставку (пакувальний лист) від 13 жовтня 2025 року №52-54251 (а.с.69), декларацію країни відправлення від 13 жовтня 2025 року №25BG004006A10032B5 (а.с.70).
Так з матеріалів справи слідує, що ввезення обох партій товару на митну територію України відбулося на підставі одного зовнішньоекономічного контракту від 17 січня 2024 року №3-2024 (а.с.24-25), укладеного між ТзОВ “Дім Кераміки ТД” (покупець) та компанією Keros Ceramica EAD (продавець).
Контрактом визначено предмет та умови поставки, основні зобов`язання продавця та покупця.
Згідно з пунктом 1.1 цього контракту продавець продає, а покупець купує керамічну плитку (товар) на умовах FCA або EXW Правил Інкотермс, 2010.
Пунктами 2.2, 2.3 контракту від 17 січня 2024 року №3-2024 передбачено повну передоплату в розмірі, вказаному у фактурі-проформі для кожного окремого замовлення, зробленого покупцем продавцю; ці документи (фактура-проформа, інвойс) будуть зроблені у письмовому вигляді та стануть невід`ємними частинами договору.
За змістом пункту 5.1 контракту кожна проформа-інвойс має посилатись на відповідне замовлення, зроблене покупцем. В ньому також мають бути зазначені дата, товар, його кількість, ціна та загальна вартість.
Згідно з проформою від 08 липня 2025 року №51-54988 вартість товару - керамічної плитки загальною кількістю 1136,00 кв.м становить 5328,70 євро (а.с.28). На виконання пункту 2.2 контракту позивач здійснив переказ коштів у сумі 5328,70 євро, про що надано SWIFT-повідомлення (MT103) від 02 вересня 2025 року (а.с.29).
У фактурі-проформі від 01 вересня №51-55652 вартість другої партії товару становить 3144,84 євро (за 1210,49 кв.м) (а.с.63). Про оплату товару надано SWIFT-повідомлення (MT103) від 09 жовтня 2025 року (а.с.64).
Документи про оплату містять призначення платежу “prepayment for the ceramic tile to the cоntract 3-2024 DD17.01.2024” - передоплата за керамічну плитку відповідно до контракту від 17 січня 2024 року №3-2024. Платіж здійснено на рахунок продавця – компанії Keros Ceramica EAD, платіжні реквізити якого відповідають тим, що зазначені в контракті.
На аргументи відповідача у спірних рішеннях та відзиві на позовну заяву про ненадання замовлення покупця, то як уже було сказано, частина друга статті 53 МК України визначає перелік документів, які подаються на підтвердження заявленої митної вартості, і у такому переліку серед обов`язкових документів відсутні заявки, замовлення покупця. Водночас згідно з частиною п`ятою статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
При цьому у листах від 23 вересня 2025 року (а.с.42-46), від 05 грудня 2025 року (а.с.80-85) позивач наголошував, що партії товару узгоджувалась у відповідних проформах, які мають силу замовлення відповідно до умов контракту; окремий документ із назвою “замовлення” сторони контракту не складали та не підписували.
Згідно з інвойсом від 04 вересня 2025 року №5300040422 (а.с.30) відбулась поставка першої партії товару на суму 5328,70 євро, відповідно до інвойсу від 13 жовтня 2025 року №5300040890 (а.с.65) – другої партії товару на суму 3120,84 євро.
Ціна товару в рахунку-фактурі (інвойсі) від 04 вересня 2025 року №5300040422 (5328,70 євро) відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД №25UA209230084786U7 від 08 вересня 2025 року (графа 22), а ціна товару в рахунку-фактурі (інвойсі) від 13 жовтня 2025 року №5300040890 (3120,84 євро) - МД №25UA209230097864U0 від 15 жовтня 2025 року (графа 22). При цьому у листі від 05 грудня 2025 року (а.с.80-85) позивач повідомив, що на момент відвантаження товару одна із замовлених позицій товару, а саме плитка Chez Coco Star 25x25 третього ґатунку, яка була узгоджена у проформі у кількості 12 кв.м на суму 24,00 євро, була відсутня на складі продавця, а тому й не була передана ТзОВ “Дім Кераміки ТД” та відповідно сума поставки та сума інвойсу від 13 жовтня 2025 року №5300040890 була зменшена до 3120,84 євро, а відповідно загальна кількість плитки - 1198,49 кв.м.
Отже, зміст досліджених доказів не дає підстав для висновку про неможливість ідентифікувати товар, який ввозився на митну територію України, його кількісні та вартісні характеристики, які можуть бути та підлягали встановленню за поданими документами.
Варто зауважити, що у листах від 11 вересня 2025 року та від 12 листопада 2025 року компанія Keros Ceramica EAD підтвердила, що в окремих документах номери рахунків-фактур для оплати товарів можуть зазначатися у скороченому форматі: у CMR від 04 вересня 2025 року рахунок-фактура №5300040422 вказаний як 53-40422, а в CMR від 13 жовтня 2025 року рахунок-фактура №5300040890 як 53-40890 (три нулі замінені дефісом) (а.с.51, 86). Цими ж листами продавець товару - Keros Ceramica EAD ствердив, що товар (керамічна плитка) проданий ТзОВ “Дім Кераміки ТД” згідно з рахунком №5300040422 (скорочений запис 53-40422) від 04 вересня 2025 року та згідно з рахунком № НОМЕР_1 (скорочений запис 53-40890) від 13 жовтня 2025 року, є продукцією власного виробництва компанії.
Стосовно відомостей про уповноважених осіб на підписання контракту, то необхідно зазначити, що у преамбулі контракту вказано, що від імені продавця діє Пабло Бенавент Марті, який відповідно до витягу із комерційного реєстру щодо юридичної особи є одним із керівних директорів компанії (а.с.47-48), а від імені покупця -керівник ОСОБА_5 .
Не заслуговують на увагу зауваження митниці про застосування згідно з інвойсом від 04 вересня 2025 року №5300040422 знижки, яка не передбачена умовами договору, адже компанія Keros Ceramica EAD у листі від 11 вересня 2025 року повідомила, що у рахунках значення “18%” не є знижкою, а навпаки є надбавкою, яка застосовується тоді, коли обсяг замовлення менший за повний піддон; ця надбавка виникає через додаткові операції з обробки, сортування та пакування та не застосовується до декоративної плитки. Наведене узгоджується із даними прайс-листа (а.с.52), за змістом якого кожне замовлення менше за один піддон має націнку 18% через додаткове сортування та пакування, крім плиток, по площі яких наявні декоративні елементи. 
Отже, жодних знижок в інвойсах та проформах не застосовується, що є зрозумілим із наданих документів.
Не мають правового значення посилання митниці щодо неподання сертифікатів якості. Цілком логічно, що такі документи не містять вартісних даних, а необхідність надання виробником (продавцем) паперових сертифікатів на товар відсутня, адже документи, які підтверджують якість і відповідність товару міжнародним нормам та стандартам доступні на сайті останнього, про що вказав позивач (https://keros.com/en/downloads/).
Як вбачається з інвойсів від 04 вересня 2025 року №5300040422 та від 13 жовтня 2025 року №5300040890, сторонами узгоджено умови поставки товару – EXW, Русе (Болгарія).
Умовами поставки EXW (“Ex Works” - Франко-завод) означають, що продавець виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Покупець несе всі витрати та ризики, пов`язані з перевезенням товару від приміщення продавця до кінцевого пункту призначення (завантаження товару на свій транспортний засіб, перевезення до країни призначення).
За правилами частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (пункт 5).
Згідно з пунктами 6, 8 частини другої статті 53 МК України декларант має обов`язок подати документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, лише якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, – лише якщо здійснювалося страхування.
Суд зазначає, що законодавець не ставить в обов`язок декларанту подання конкретних документів, які підтверджують транспортні витрати.
Як виснував Верховний Суд у постанові від 31 травня 2019 року у справі №804/16553/14, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (якими) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2024 року у справі №520/6058/24.
З метою підтвердження понесених витрат на транспортування до митного оформлення щодо кожної партії поставки товару долучались документи.
Так витрати на транспортування першої партії товару підтверджено заявкою-договором на перевезення від 02 вересня 2025 року №020925 (а.с.32), рахунком на оплату постачальника від 04 вересня 2025 року №14 (а.с.33), актом виконаних робіт (надання послуг) від 10 вересня 2025 року №14 (а.с.55), довідкою перевізника від 10 вересня 2025 року (а.с.56). Відповідно до заявки-договору від 02 вересня 2025 року №020925 (а.с.32), укладеною між замовником ТзОВ “Дім Кераміки ТД” та перевізником ФОП ОСОБА_1 , вартість транспортних послуг за маршрутом місто Русе (Болгарія) – Луцьк (Україна) автомобілем НОМЕР_2 / НОМЕР_3 становить 60000,00 грн. Як слідує з рахунку на оплату постачальника від 04 вересня 2025 року №14, вартість доставки вантажу за межами території України за маршрутом Русе (Болгарія) – пункт пропуску Порубне становить 35000,00 грн (які були включені у митну вартість). У довідці від 10 вересня 2025 року ФОП ОСОБА_1 (а.с.56) повідомив, що перевезення товару за договором-заявкою від 02 вересня 2025 року №02092025 здійснювалося на його замовлення підприємцем ОСОБА_2 , а також те, що до загальної вартості послуг з перевезення враховано вартість його послуг як експедитора та відповідно до кілометражу пропорційно розподілено між вартістю послуг з перевезення до (35000,00 грн) та після кордону (25000,00 грн), при цьому страхування та завантаження товару не проводилося.
ТзОВ “Дім Кераміки ТД” для підтвердження понесення витрат на транспортування другої партії товару відповідачу було надано заявку-договір на перевезення від 09 жовтня 2025 року №091025 (а.с.67), рахунок-фактуру від 13 жовтня 2025 року №ЗВ-0000520 (а.с.68), акт здачі-прийняття робіт (послуг) №РН-2500450 від 16 жовтня 2025 року (а.с.87), платіжну інструкції від 19 листопада 2025 року №4 (а.с.89), платіжну інструкцію від 20 листопада 2025 року № 2058 (а.с.88). Із цих матеріалів справи встановлено, що відповідно до заявки-договору від 09 жовтня 2025 року №091025 ФОП ОСОБА_3 зобов`язувався здійснити перевезення товару за маршрутом Русе (Болгарія) – Луцьк (Україна). Згідно з рахунком-фактурою від 13 жовтня 2025 року №ЗВ-0000520 (а.с.68) вартість перевезення вантажу за маршрутом Русе (Болгарія) – митний пост Порубне становить 35000,00 грн (були включені до митної вартості товару), а за маршрутом митний пост Порубне – Луцьк – 30000,00 грн, сплата яких підтверджується платіжними інструкціями від 19 листопада 2025 року №4 (а.с.89) та від 20 листопада 2025 року № 2058 (а.с.88).
Суд погоджується із позивачем, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.
Суд не заперечує, що митний орган має повноваження упевнюватися в достовірності документів, поданих до митного оформлення товару, однак наголошує, що вимога про надання додаткових документів, перелік яких визначено у частині третій статті 53 МК України та про надання яких вказано у повідомленнях декларанту, може мати місце лише тоді, коли подані згідно з частиною другою цієї статті документи містять такі розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.
За обставин цієї справ нема переконання, що відповідач встановив такі розбіжності, які дійсно впливають на правильність визначення митної вартості декларантом, ознаки підробки у поданих документах; митним органом не доведено відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем).
Суд повторює, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Документом, що містить вартість та ідентифікаційні ознаки імпортованого товару є договір та рахунок-фактура (інвойс), платіжні документи (в залежності від змісту та умов договору). Витребовуючи висновок про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, відповідач не навів обґрунтування, які складові митної вартості такий документ має підтвердити та яким чином вони можуть підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару (що є виробником) документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено.
Немотивованою є вимога відповідача про надання позивачем каталогів, специфікацій, прайс-листів виробника товару, оскільки ненадання цих документа не може позбавляти його можливості декларувати товар на підставі інших документів, про які домовилися сторони зовнішньоекономічного контракту і які за правилами частини другої статті 53 МК України підтверджують митну вартість товару. Однак за обставин цієї справи позивач в порядку частини восьмої статті 55 МК України надав прайс-листа Keros Ceramica v.BG256321 на 2025 рік (а.с.52).
Також суд зазначає, що відсутність договірних відносин позивача із третіми особами вже само по собі робить невиконуваною вимогу митного органу надати договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, а також рахунки про здійснення платежів третім особам. Тому митний орган не може покликатися на ненадання декларантом таких документів, яких у нього не було і не могло бути. Доказів протилежного відповідачем не надано. Теж саме стосується вимоги про надання рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту).
Не є підставними, на думку суду, й доводи митного органу щодо недоліків у заповненні митної декларації країни відправлення. Митна декларація країни відправлення (експорту) – це документ, оформлений у країні, звідки товар вивозиться. Вона підтверджує факт експорту товару та містить інформацію про його вартість, кількість, характеристики, а також відомості про відправника та отримувача. Згідно з пунктом 7 частини другої статті 53 МК України копія митної декларації країни відправлення може бути подана декларантом до митного органу. Однак митна декларація може лише підтверджувати проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення. Поряд з тим оформлення декларації країни відправлення є обов`язком продавця товару. Пунктом 5.1 контракту зовнішньоекономічного контракту було обумовлено, що продавець компанія Keros Ceramica EAD має відправити копію експортної декларації. Позивач не має відношення до оформлення експортної декларації, тому недоліки в її оформленні не можуть його позбавляти права здійснювати митне оформлення товару з визначенням митної вартості за основним методом за наявності документів щодо ціни товару та інших витрат, які підлягають врахуванню відповідно до правил МК України.
Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
У спірних рішеннях обґрунтовано не доведено неможливість визнання митної вартості трьох партій товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, та за рівнем, визначеним декларантом.
Пунктами 2, 4 частини другої статті 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Із тексту спірного рішення слідує, що митним органом коригування митної вартості двох партій товару було здійснено за резервним методом на підставі цінової інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби на рівні 0,67 доларів США/кг (МД №UA408050/2025/005398 від 19 червня 2025 року (а.с.147 зворот-148).
За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10 червня 2021 року у справі №815/6854/17, від 14 липня 2020 року у справі №809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому наявна інформація, яка міститься Автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР), повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, які зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в АСАУР інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).
Отже, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за обраним декларантом методом.
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням та оцінки усіх обставин та фактів, що мають значення. Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами (таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2025 року у справі №300/784/24).
Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товари (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товарів за визначеною декларантом митною вартістю товарів. Тому підстави вважати, що рішення відповідача від 09 вересня 2025 року №UA209000/2025/100350/2 та від 15 жовтня 2025 року №UA209000/2025/100403/2 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні, а отже ці рішення підлягають скасуванню як протиправні.
Відповідно до частин першої, другої статті 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.
Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є похідною від рішення про коригування митної вартості (постанови Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі №520/3246/20, від 19 серпня 2020 року у справі №140/754/19).
Оскільки картки відмови в митному оформленні (випуску) товару від 09 вересня 2025 року №UA209230/2025/002538 та від 15 жовтня 2025 року №UA209230/2025/002897 винесені з причини невизнання митної вартості товару за вартістю, визначеною декларантом, та у зв`язку із прийняттям рішень про коригування митної вартості товарів від 09 вересня 2025 року №UA209000/2025/100350/2, від 15 жовтня 2025 року №UA209000/2025/100403/2, які судом визнано протиправними і скасовано, тому вказані картки відмови також підлягають визнанню протиправними та скасуванню.
Таким чином, позов належить задовольнити повністю.
Як визначено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частинами першою, третьою статті 132 КАС України установлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 7987,20 грн та витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 7000,00 грн.
Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Виходячи з аналізу вказаних правових норм, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника сторони за договором. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору.
Для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копії таких документів: договору про надання правничої допомоги від 01 червня 2023 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням “АФК” (далі - Адвокатське об`єднання) та ТзОВ “Дім Кераміки ТД” (а.с.94), додаток 4 до договору (про встановлення вартості послуг у справі про оскарження рішень Львівської митниці про коригування митної вартості від 09 вересня 2025 року №UA209000/2025/100350/2, від 15 жовтня 2025 року №UA209000/2025/100403/2) (а.с.95), акта прийому-передачі наданих послуг від 21 січня 2026 року (а.с.98), рахунка від 12 січня 2026 року №6 (а.с.96), платіжної інструкції від 21 січня 2025 року №2153 (а.с.97).
Відповідно до акта приймання-передачі наданих послуг від 21 січня 2026 року Адвокатським об`єднанням надано такі послуги: повний аналіз документів, наданих клієнтом, формування правової позиції щодо форм та способу захисту інтересів клієнта; проведення переговорів та консультацій з клієнтом на предмет необхідності надання додаткових документів, узгодження позицій щодо обрання форм та способів захисту інтересів клієнта; підготовка заяв в порядку частини восьмої статті 55 МК України; сканування документів, які долучаються до позовної заяви; підготовка позовної заяви для її подання до суду в електронному вигляді (10 год) – 7000,00 грн.
Відповідач заперечив щодо стягнення витрат на правничу допомогу у зв`язку з їх неспівмірністю із категорією справи і предметом позову (а.с.128 зворот-130).
Суд зауважує, що позивач вільний у виборі адвоката та у визначенні розміру його гонорару за домовленістю сторін, проте цей вибір не повинен бути надмірно обтяжливим для іншої сторони процесу при вирішенні судом питання про розподіл судових витрат. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо є неспівмірним (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26 серпня 2022 року у справі №520/6658/21).
Враховуючи складність та категорію справи (предметом оскарження є два однотипні рішення про коригування митної вартості товарів та пов`язані із ними картки відмови), обсяг наданих адвокатом послуг (окремі дії в додатку 4 до договору, як-от сканування документів, подання позовної заяви до суду не є видами правничої допомоги), виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, а також заперечення іншої сторони щодо їх надмірної вартості, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 4000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Звертаючись до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 7987,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 21 січня 2026 року №2154 (а.с.23), випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с.105).
Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судові витрати у сумі 11987,20 грн (7987,20 грн - витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, та 4000,00 грн - витрати на правничу допомогу адвоката).
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Дім Кераміки ТД” (43023, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Конякіна, будинок 18А, ідентифікаційний код юридичної особи 37786217) до Львівської митниці (79000, Львівська область, місто Львів, вулиця Тадеуша Костюшка, будинок 1, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43971343) про визнання протиправними та скасування рішень та карток відмови задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці від 09 вересня 2025 року №UA209000/2025/100350/2 та від 15 жовтня 2025 року №UA209000/2025/100403/2 про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09 вересня 2025 року №UA209230/2025/002538 та від 15 жовтня 2025 року №UA209230/2025/002897.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Дім Кераміки ТД” за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці судові витрати у сумі 11987,20 грн (одинадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят сім грн 20 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк