Справа № 420/32146/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року м. Одеса

Зала судових засідань №22
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Аракелян М.М.
За участю секретаря Поліщука О.В. 
За участю сторін: 
Від позивача: ОСОБА_1 . 
Від відповідача: не з`явився
Від третьої особи: не з`явився 

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративною позовною заявою Міністерства внутрішніх справ України (код ЄДРПОУ 00032684; місцезнаходження: вул. Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01024) до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України(код ЄДРПОУ 00015622; місцезнаходження: вул. Городецького, буд.13, м.Київ, 01001), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ). про визнання дій протиправними та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Міністерство внутрішніх справ України (сформована в системі «Електронний суд» 19.09.2025 року) до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, у якій представник позивача просить суд:
визнати протиправними дії Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 12.09.2025 про накладення штрафу у розмірі 10200грн. у ВП № 72564722;
скасувати постанову від 12.09.2025 про накладення штрафу у розмірі 10200 грн у ВП № 72564722;
стягнути з відповідача сплачений МВС судовий збір за подання адміністративного позову.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена на суддю Аракелян М.М. 
Ухвалою суду від 24.09.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду окремих категорій термінових справ, призначено судове засідання на 02.10.2025 року; залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 ; витребувано у Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №72564722.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.03.2023, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.05.2023 у справі №420/403/23 задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Суд вирішив зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності на підставі висновку ГУНП в Одеській області від 19.10.2022. На виконання рішення суду, МВС було прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги (оформлено листом МВС від 21.03.2024 № 7862-2024) та про прийняте рішення було повідомлено Головне управління Національної поліції в Одеській області для вчинення дій щодо виплати зазначеної допомоги, як колишньому працівнику поліції 02.04.2025 вих. № 12/6-398 зазначену інформацію було надіслано на адресу державної виконавчої служби разом із заявою про закінчення виконавчого провадження. 12.09.2025 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на МВС в розмірі 10200 грн у виконавчому провадженні № 72564722. В зазначеній постанові державний виконавець зазначив, що рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 на виконання рішення суду залишається невиконаним боржником (МВС) без поважних причин. А відтак наявні причини для повторного накладення штрафу. 
Позивач вважає, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки Пунктом 9 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 закріплено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, або до уповноваженої установи МВС для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови. При цьому конкретної процедури оформлення змісту такого рішення, як це передбачено для прикладу ст. 246 КАС України, ст. 265 ЦПК України, ст. 238 ГК кодексу України – Порядком не передбачено. У зв`язку з чим слід дійти до висновку, що прийняття рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цього Порядку, про відмову в призначенні грошової допомоги документується у простій письмовій формі. У відповідності до вимог пункту 41 Інструкції текст листа МВС України від 21.03.2024 № 7862-2024 містить інформацію, для фіксування якої його створено (абз. 2-3 арк. 2) та в заключній частині, а саме в абз. 8 арк. 2 зазначено рішення, яке прийнято Міністерством (боржником в аддіністративній справі №420/403/23,уповноваженим суб`єктом відповідно до Порядку). Також, як вбачається із реквізиту «заголовок до тексту (короткого змісту)» листа від МВС України 21.03.2024 № 7862-2024 та абз. 2-3 арк. 2, абз. 8 арк. 2, зазначений лист було створено виключно на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 в адміністративній справі № 420/403/23 та надіслано до територіального органу, у якому проходила службу ОСОБА_2 , відповідно до вимог пункту 9 Порядку та пункту 127 Інструкції, оскільки рішень щодо інших осіб та/або з інших питань в листі не зазначено. Разом з тим, державним виконавцем залишено поза увагою абз. 2-3 арк. 2 зазначеного листа, який містить інформацію про підстави розгляду надісланих документів стосовно ОСОБА_2 (резолютивна частина рішення суду ухваленого на користь ОСОБА_2 ) та про розмір грошової допомоги зазначеного у висновку ГУНП в Одеській області від 19.10.2022
29.09.2025 року відповідач подав до суду відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що в провадженні відділу перебуває виконавче провадження №72564722 з примусового виконання виконавчого листа №420/403/23, виданого 25.05.2023 року Одеським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності на підставі висновку ГУНП в Одеській області від 19.10.2022. 01.04.2025 державним виконавцем прийнято постанову про відновлення виконавчого провадження № 72564722 у зв`язку із тим що постановою п`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2025 у справі № 420/15467/24 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 скасовано. Ухвалено у справі постанову, якою визнано протиправною та скасовано постанову Відділу про закінчення виконавчого провадження від 16.04.2024 ВП № 72564722. Так, судом встановлено, що лист від 21.03.2024 № 7862-2024 про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 не може вважатися рішенням про призначення грошової допомоги на виконання судового рішення, оскільки за своєю суттю фактично є звичайним повідомленням, а отже рішення суду залишається невиконаним боржником без поважних причин. Наведене свідчить, що рішення суду не виконано у спосіб та в порядку, які були встановлені виконавчим документом та, як наслідок, - протиправність винесення державним виконавцем спірної у цій справі постанови про закінчення виконавчого провадження, оскільки рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/15467/24 боржником досі свідомо не виконано. Разом з тим, листом від 02.04.2025 № 12/6-398 МВС України повідомило про фактичне виконання рішення суду, на підставі того ж самого листа від 21.03.2024 № 7862-2024 про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 . Таким чином, як встановлено судом, лист від 21.03.2024 № 7862-2024 про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 не може вважатись рішенням про призначення грошової допомоги на виконання судового рішення, оскільки за своєю суттю фактично є звичайним повідомленням, а отже рішення суду залишається невиконаним. У встановлений строк та станом на 12.09.2025 інформації про виконання рішення суду до Відділу не надійшло. Про поважні причини, які перешкоджають виконанню рішенню суду боржником не повідомлено. Жодних документів, що є підставою для відкладення проведення виконавчих дій чи зупинення вчинення виконавчих дій боржником не надано. Таким чином, рішення суду залишається невиконаним боржником без поважних причин. Тому керуючись статтями 63, 75 Закону, 12.09.2025 державним виконавцем винесена постанова про накладенням штрафу в розмірі 10200 грн.
Судове засідання, призначене на 02.10.2025 року було відкладено на 07.10.2025 року у зв`язку із неявкою позивача.
Судове засідання, призначене на 07.10.2025 року було перенесено на 16.10.2025 року у зв`язку з перебування головуючого судді у відпустці.
14.10.2025 року представник третьої особи подав до суду пояснення щодо позовних вимог, у яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що МВС України протягом 2 років не виконується судове рішення у справі № 420/403/23 щодо ОСОБА_2 щодо затвердження висновку. За вказаним рішенням відкрито виконавче провадження ВП № 72564722. Постановою Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 30.07.2025 накладено штраф у розмірі 5100 грн. Постановою Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 12.09.2025 про накладено штраф у розмірі 10200грн. у ВП №72564722. Відповідний висновок затверджений позивачем тільки 25.09.2025, тобто на момент винесення першого та другого штрафу позивач відповідні вимоги грубо порушив.
16.10.2025 року представник третьої особи подав до суду клопотання, в якому просить у задоволенні позову відмовити; розглянути справу у відсутність третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 та її представника.
16.10.2025 року представник позивача подав клопотання, у якому просить зупинити розгляд справи №420/32146/25 до розгляду по суті та прийняття остаточного судового рішення у справі №320/39591/25 за позовом Міністерства внутрішніх справ України до Департаменту виконавчої служби МЮ України про скасування постанови державного виконавця від 30.07.2025 у ВП №72564722 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.
Ухвалами суду:
- від 17.10.2025 року зупинено провадження у справі №420/32146/25 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №320/39591/25;
- від 26.03.2026 року поновлено провадження у справі; призначено судове засідання на 09.04.2026 року.
У судовому засіданні 09.04.2026 року оголошено перерву до 30.04.2026 року.
Судове засідання, призначене на 30.04.2026 року було перенесено на 14.05.2026 року у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді.
У судовому засіданні 14.05.2026 року проголошено вступну та резолютивну частину рішення.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд встановив наступне.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 року (залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.05.2023) у справі №420/403/23 зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності на підставі висновку ГУНП в Одеській області від 19.10.2022 року.
Ухвалою від 22.05.2023 Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.05.2023 у справі №420/403/23.
25.05.2023 по справі №420/403/23 видано виконавчий лист.
22.08.2023 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження №72564722(т. 1 а.с.87-88).
16.04.2024 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України закінчено виконавче провадження №72564722, оскільки відповідно до листа МВС від 22.03.2024 №12/6-584 прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 , чим виконано рішення суду у повному обсязі (т.1 а.с.108-109).
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 року у справі №420/15467/24 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за участю третьої особи – Міністерство внутрішніх справ України про визнання незаконною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження № 72564722 від 16.04.2024 року.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2025 у справі №420/15467/24 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року скасовано.
Ухвалено у справі постанову, якою визнано протиправною та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження від 16.04.2024 року ВП №72564722.
01.04.2025 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновлено виконавче провадження №72564722 (т.1, а.с.111-112).
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23.04.2025 у справі №420/403/23 зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України у 60-денний строк з моменту отримання копії ухвали подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 по справі №420/403/23.
30.07.2025 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. у виконавчому провадженні №72564722 через невиконання рішення суду. У постанові зазначено: “… до відділу надійшла заява МВС України 02.04.2025 №12/6-398 про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконанням рішення суду, на підставі того ж самого листа від 21.03.2024 №7862-2024 про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 .
Таким чином, як встановлено судом, лист від 21.03.2024 №7862-2024 про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 не може вважатися рішенням про призначення грошової допомоги на виконання судового рішення, оскільки за своєю суттю фактично є звичайним повідомленням, а отже рішення суду залишається невиконаним боржником без поважних причин…” (т.1, а.с. 129-131).
Також судом встановлено, що 25.09.2025 року державним секретарем Міністерства внутрішніх справ затверджено Рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 на підставі Висновку Головного управління Національної поліції в Одеській області від 19 жовтня 2022 року.
Вказане рішення прийнято на виконання ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року у справі №420/403/23 про встановлення судового контролю.
12.09.2025 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на МВС в розмірі 10200 грн у виконавчому провадженні № 72564722. У постанові, зокрема, зазначено, що 30.07.2025 державним виконавцем прийнято постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 5100 грн. Пунктом другим, зазначеної постанови, зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та попереджено про відповідальність, передбачену статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" та статтею 382 Кримінального кодексу України. У встановлений строк та станом на 12.09.2025 інформації про виконання рішення суду до відділу не надійшло. Про поважні причини, які перешкоджають виконанню рішення суду боржником не повідомлено. Жодних документів, що є підставою для відкладення проведення виконавчих авчих дій чи зупинення вчинення виконавчих дій боржником не надано. Таким чином, рішення суду залишається невиконаним боржником без поважних причин. Відповідно до статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та Статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника юридичну особу 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників юридичних осіб або боржників фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження. Частиною четвертою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом(т. 1 а.с.147-148).
Постанова прийнята на підставі ст.ст.63,75 ЗУ “Про виконавче провадження”.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.10.2025 року (залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2025 року) у справі №320/39591/25 у задоволенні адміністративного позову Міністерства внутрішніх справ України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови від 30.07.2025 року ВП №72564722 відмовлено.
Не погоджуючись із постановою про накладення штрафу у розмірі 10200грн., позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до ст.1 ЗУ “Про виконавче провадження”, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно із п.1 ч.1 ст.3 ЗУ “Про виконавче провадження”, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до ч.1 ст.5 ЗУ “Про виконавче провадження”, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України “Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів”.
Згідно із ч.1 ст.18 ЗУ “Про виконавче провадження”, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії..
У відповідності до приписів п.1 ч.1 ст.26 ЗУ “Про виконавче провадження”, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Таким чином, примусове виконання рішення суду за приписами вказаного Закону розпочинається прийняттям державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України “Про виконавче провадження” виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Згідно із ч.6 ст.26 ЗУ “Про виконавче провадження” за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 63 ЗУ “Про виконавче провадження”, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Статтею 75 ЗУ “Про виконавче провадження” передбачена відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 75 ЗУ “Про виконавче провадження” у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ “Перехідні положення” Податкового кодексу України визначає, що в разі якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу цього Кодексу для відповідного року.
Таким чином, невиконання боржником рішення суду, за яким він зобов`язаний вчинити певні дії у строки, визначені законодавством, без наявності для цього поважних причин, тягне за собою відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. (для юридичних осіб), а у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин у вигляді штрафу у подвійному розмірі – 10200,00 грн.
Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.
Згідно з ч.2 та ч.3 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Норми ст.75 ЗУ “Про виконавче провадження” надають державному виконавцю право у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин у тому самому порядку накласти на боржника штраф у подвійному розмірі.
Повторне невиконання рішення суду без поважних причин не спростовано позивачем у розглядуваній справі, державним виконавцем послідовно, у відповідності до норм ЗУ “Про виконавче провадження” прийнято оскаржувану постанову від 12.09.2025 року.
Позивач у позовній заяві зазначив, що ним оскаржена постанова державного виконавця про накладення на нього штрафу 5100грн.
Суд встановив, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.10.2025 року у справі №320/39591/25, залишеним без змін П`ятим апеляційним адміністративним судом постановою від 23.12.2025 року, відмовлено у задоволенні адміністративного позову Міністерства внутрішніх справ України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 30.07.2025 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн у ВП № 72564722.
Станом на дату подання позову у справі №420/32146/25 та дату ухвалення рішення в ній позивачем не спростовано те, що на дату оскаржуваної постанови від 12.09.2025 року не мало місця повторне невиконання рішення суду. 
Повторність невиконання рішення суду на дату подання позовної заяви не спростована позивачем, докази виплати позивачці спірної одноразової грошової допомоги не надані.
Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Оцінивши докази у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, підстави для відшкодування позивачу судових витрат за рахунок відповідача відсутні.

Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 255, 287, 295, 297 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Міністерства внутрішніх справ України до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови – відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст.287, 293 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повне рішення складено та підписано 25 травня 2026 року

Суддя М.М. Аракелян 

.