ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" травня 2026 р. Справа№ 910/12174/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Михальської Ю.Б.
суддів: Тищенко А.І. 
Мальченко А.О. 

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.
за участю представників: згідно з протоколом судового засідання від 05.05.2026,

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства «Київтранспарксервіс»
на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 (повний текст складено 24.12.2025) 
у справі №910/12174/25 (суддя Щербаков С.О.)
за позовом Антимонопольного комітету України
до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс»
про стягнення 3 300 000,00 грн, -

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог 

Антимонопольний комітет України (далі, позивач або АМКУ) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» (далі, відповідач або Підприємство) про стягнення 3 300 000,00 грн пені, нарахованої за прострочення виконання рішення Антимонопольного комітету України №51-р/тк від 13.10.2023 у справі №242/60/18-рп/к.23, за періоди з 02.01.2024 по 20.02.2024, з 29.01.2025 по 02.03.2025 та з 30.04.2025 по 19.06.2025.

Короткий зміст оскарженого рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 у справі №910/12174/25 позов задоволено. 
Присуджено до стягнення з Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» в дохід загального фонду Державного бюджету України, отримувач: ГУК у Солом`янському районі міста Києва, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (ІВАN): UA278999980313090106000026010, код класифікації доходів бюджету: 21081100, пеню у розмірі 3 300 000 (три мільйона триста тисяч) грн 00 коп.
Присуджено до стягнення з Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» на користь Антимонопольного комітету України судовий збір у сумі 39 600 (тридцять дев`ять тисяч шістсот) грн. 00 коп.
Ухвалюючи рішення, суд дійшов висновку, що матеріалами справи доведений факт прострочення сплати відповідачем накладеного на нього штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 3 300 000,00 грн пені за визначений ним у позові період є правомірною і підлягає задоволенню повністю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, 13.01.2026 через підсистему «Електронний суд» Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 у справі №910/12174/25 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до такого:
- Підприємство реалізувало право на судовий захист, звернувшись з позовом до господарського суду про визнання недійсним рішення Комітету №51-р/тк від 13.10.2023, яким на нього було накладено відповідний штраф. Період з 21.02.2024 по 29.04.2025 підпадає під дію норми частини 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а тому нарахування пені за цей час (час перебування справи у судах) є протиправним. Суд же обмежив зупинення виключно тими днями, коли фактично відбувались процесуальні дії. Такий підхід суперечить буквальному змісту зазначеної норми Закону та ставить сторону відповідача у завідомо гірше становище;
- суд неправильно застосував «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №3295-ІХ від 09.08.2023, що призвело до помилкової оцінки строків та нарахування пені. Так, суд необґрунтовано застосував редакцію закону, яка не поширюється на рішення, ухвалені до набрання ним чинності. Закон не містить прямої норми про те, що положення щодо зупинення строків не стосуються рішень, ухвалених до 01.01.2024;
- Підприємство здійснило повну сплату суми штрафу, накладеного рішенням Комітету, 20.06.2025. Дана затримка є об`єктивно зумовленим процесом погодження бюджетного платежу з боку КП «Київтранспарксервіс», яке має відповідну процедуру погодження, підпорядкування та залежить від роботи Державної казначейської служби України. Фактично Підприємство не ухилялося від виконання рішення Комітету, не ігнорувало обов`язок щодо сплати штрафу, не вчиняло жодних дій, спрямованих на зволікання або перешкоджання;
- нарахування пені у заявленому розмірі з урахуванням того, що основне зобов`язання вже виконано добровільно, є дискримінаційним і таким, що не відповідає принципу добросовісного управління державним інтересом. Втім, судом першої інстанції проігноровано факт належного виконання зобов`язання Підприємством;
- застосування пені у розмірі 1,5 % за кожен день прострочення (фактично понад 540% річних) є непропорційним тягарем, що порушує баланс публічного та приватного інтересу.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу 

11.02.2026 від позивача через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача з проханням залишити її без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.
У відзиві позивач наголосив на тому, що період зупинення нарахування пені обмежений саме фактичним здійсненням судового розгляду справи (від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення; від дня прийняття апеляційної скарги чи касаційної скарги до розгляду до дня прийняття постанови), а тому позивачем правомірно нарахована та заявлена до стягнення з відповідача пеня за періоди з 02.01.2024 по 20.02.2024, з 29.01.2025 по 02.03.2025 та з 30.04.2025 по 19.06.2025.
Щодо зупинення двомісячного строку для сплати штрафу, то абз. 2 частини 3 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у редакції, яка набрала чинності з 01.01.2024, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки зазначена норма законодавства стосується лише тих рішень АМКУ, які прийняті ним після 01.01.2024. Положеннями ж Закону України «Про захист економічної конкуренції» від 22.06.2023 не передбачено переривання чи зупинення двомісячного строку, відведеного для добровільної сплати штрафу, а передбачено лише переривання строку для нарахування пені в зв`язку з оскарженням такого рішення до суду.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2026 апеляційну скаргу Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 у справі №910/12174/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Мальченко А.О.
Судом установлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/12174/25; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.
05.02.2026 матеріали справи №910/12174/25 надійшли до суду апеляційної інстанції та були передані судді-доповідачу.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 у справі №910/12174/25, призначено до розгляду апеляційну скаргу на 10.03.2026.
10.03.2026 через підсистему «Електронний суд» від керівника Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю його представника.
У судове засідання, призначене на 10.03.2026, до суду апеляційної інстанції з`явився представник Антимонопольного комітету України. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2026 клопотання Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» про відкладення розгляду справи №910/12174/25 задоволено, розгляд справи №910/12174/25 відкладено на 21.04.2026.
У судове засідання, призначене на 21.04.2026, до суду апеляційної інстанції з`явився представник Антимонопольного комітету України.
Повноважний представник Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» у судове засідання 21.04.2026 не з`явився. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2026 розгляд справи відкладено на 05.05.2026.
У судовому засіданні 05.05.2026 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання, призначене на 05.05.2026, з`явився представник позивача.
Представник відповідача просив суд задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції та скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Представник позивача просив суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Тимчасова адміністративна колегія Антимонопольного комітету України, розглянувши справу №242/60/18-рп/к.23 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», 13.10.2023 прийняла рішення №51-р/тк, яким визнано, що Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс» у період з 16.09.2021 по 13.10.2023 займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг із надання права на експлуатацію, утримання та облаштування спеціально обладнаних паркувальних майданчиків у м. Києві (у межах спеціально обладнаних паркувальних майданчиків) із часткою 100%, оскільки на цьому ринку в нього не було жодного конкурента (пункт 1 резолютивної частини рішення №51-р/тк).
Визнано дії Комунального підприємства «Київтранспарксервіс», які полягають у встановленні наказом від 16.09.2021 №106 «Про введення в дію вартості послуг з надання права на експлуатацію, утримання та облаштування спеціально обладнаних паркувальних майданчиків» економічно необґрунтованої вартості послуг із надання права на експлуатацію, утримання та облаштування спеціально обладнаних паркувальних майданчиків у м. Києві, з огляду на включення до планової калькуляції вартості надання таких послуг статті витрат 22 «обов`язковий платіж», порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50 та пунктом 1 частини другої статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг із надання права на експлуатацію, утримання та облаштування спеціально обладнаних паркувальних майданчиків у м. Києві (у межах спеціально обладнаних паркувальних майданчиків) шляхом встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на цьому ринку (пункт 2 резолютивної частини рішення №51-р/тк).
За порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення, накладено на Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс» штраф у розмірі 3 300 000 (три мільйони триста тисяч) гривень (пункт 3 резолютивної частини рішення №51-р/тк).
Зобов`язано Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс» у двомісячний строк із дати отримання рішення в цій справі припинити порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення, про що письмово повідомити Антимонопольний комітет України протягом 5 календарних днів із дня його припинення з наданням підтвердних документів (пункт 4 Резолютивної частини рішення №51-р/тк ).
Рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №51-р/тк від 13.10.2023 було направлено відповідачеві супровідним листом від 25.10.2023 № 130-26.13/01-11323е та отримано останнім 31.10.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0303515887647.
Рішення АМКУ №51-р/тк від 13.10.2023 оскаржувалось відповідачем у судовому порядку (справа №910/19551/23).
Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 у справі № 910/19551/23 у задоволенні позову Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» відмовлено.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2025 у справі №910/19551/23 апеляційну скаргу Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 у справі №910/19551/23 залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 у справі №910/19551/23 залишено без змін.
20.06.2025 Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» було сплачено штраф у розмірі 3 300 000, 00 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції №8 від 20.06.2025.
Звертаючись до суду з позовом у даній справі, позивач просить суд на підставі частини 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» стягнути з відповідача 3 300 000, 00 грн пені, нарахованої за прострочення виконання Рішення АМКУ №51-р/тк від 13.10.2023 щодо сплати накладеного на відповідача штрафу у двомісячний строк з дня одержання рішення за періоди з 02.01.2024 по 20.02.2024, з 29.01.2025 по 02.03.2025 та з 30.04.2025 по 19.06.2025 (всього 134 дні).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву позивача на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із таких підстав.
Частина 1 статті 5 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» (у редакції, чинній на момент прийняття рішення №51-р/тк від 13.10.2023) передбачає, що Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, Законів України «Про захист економічної конкуренції», «Про захист від недобросовісної конкуренції» цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.
У відповідності до частини 1 статті 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання в визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.
Виходячи зі змісту частини 1 статті 25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про стягнення несплаченої у добровільному порядку пені.
Відповідно до пункту 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (тут і надалі у редакції, чинній станом на дату прийняття АМКУ рішення №51-р/тк від 13.10.2023) порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем.
Зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку (пункт 1 частини 2 статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).
Згідно зі статтею 51 Закону України «Про захист економічної конкуренції» порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Виходячи зі змісту пункту 1 частини 1 статті 48, частини 1 статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Зокрема, органи Антимонопольного комітету України накладають штрафи на об`єднання, суб`єктів господарювання - юридичних осіб.
Так, рішенням АМКУ №51-р/тк від 13.10.2023 визнано дії Комунального підприємства «Київтранспарксервіс», які полягають у встановленні наказом від 16.09.2021 №106 «Про введення в дію вартості послуг з надання права на експлуатацію, утримання та облаштування спеціально обладнаних паркувальних майданчиків» економічно необґрунтованої вартості послуг із надання права на експлуатацію, утримання та облаштування спеціально обладнаних паркувальних майданчиків у м. Києві, з огляду на включення до планової калькуляції вартості надання таких послуг статті витрат 22 «обов`язковий платіж», порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50 та пунктом 1 частини другої статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг із надання права на експлуатацію, утримання та облаштування спеціально обладнаних паркувальних майданчиків у м. Києві (у межах спеціально обладнаних паркувальних майданчиків) шляхом встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на цьому ринку, в зв`язку з чим на Підприємство накладено штраф в загальному розмірі 3 300 000 (три мільйони триста тисяч) гривень.
За змістом частини 1 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.
Позивач супровідним листом від 25.10.2023 № 130-26.13/01-11323е направив відповідачу копію Рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №51-р/тк від 13.10.2023 та повідомив останнього, що штраф, накладений на суб`єкта господарювання за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, має бути сплачений у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. Повідомив про рахунки для зарахування коштів від санкцій, роз`яснив відповідачу, що за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня в розмірі півтора відсотка від суми штрафу.
Даний лист відповідач отримав 31.10.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0303515887647.
Згідно з частиною 3 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особа, на яку накладено штраф рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.
За змістом частини 2 статті 62 Закону України «Про захист економічної конкуренції» строк, який обчислюється місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо кінець строку, який обчислюється місяцями, припадає на такий місяць, що не має відповідного числа, строк закінчується в останній день цього місяця. У разі, коли останній день припадає на неробочий день, днем закінчення строку вважається перший наступний за ним робочий день.
Враховуючи дату отримання Підприємством Рішення АМКУ, кінцевим терміном сплати відповідачем штрафу є 01.01.2024, оскільки 31.12.2023 вихідний день.
Відповідно до частин 1, 2 статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у відповідній редакції заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено. Рішення Антимонопольного комітету України, адміністративної колегії Антимонопольного комітету України та державного уповноваженого Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарського суду міста Києва. Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарських судів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Як уже зазначалося, Підприємство скористалося своїм правом на оскарження рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №51-р/тк від 13.10.2023 у судовому порядку (господарська справа №910/19551/23). 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.02.2024 відкрито провадження у справі №910/19551/23 за позовом Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» до Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування рішення №51-р/тк від 13.10.2023 Тимчасової адміністративної колегії Адміністративного Комітету України.
Відповідно до частини 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).
Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 у справі №910/19551/23 у задоволенні позову Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» відмовлено.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 у справі №910/19551/23.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2025 у справі №910/19551/23 апеляційну скаргу Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 у справі № 910/19551/23 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 у справі №910/19551/23 залишено без змін.
Отже, Рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №51-р/тк від 13.10.2023 не визнане недійсним та не скасоване в порядку, встановленому законом, з огляду на що є чинним та обов`язковим до виконання.
Як вбачається з матеріалів справи, 20.06.2025 на виконання Рішення АМКУ №51-р/тк від 13.10.2023 Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» було сплачено штраф у розмірі 3 300 000, 00 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції №8 від 20.06.2025.
Відповідно до частини 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за кожен день прострочення сплати штрафу стягується пеня в розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.
При цьому, згідно з абз. 3 частини 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.
Оскільки Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» не сплачено штраф у встановлений Законом строк (у даному випадку до 01.01.2024), а також враховуючи оскарження відповідачем у судовому порядку рішення АМКУ №51-р/тк від 13.10.2023, позивач нарахував пеню за кожен день прострочення сплати штрафу у розмірі півтора відсотки від суми штрафу за періоди: з 02.01.2024 по 20.02.2024, з 29.01.2025 по 02.03.2025 та з 30.04.2025 по 19.06.2025, що відповідно до розрахунку позивача (враховуючи, що розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України) складає 3 300 000,00 грн.
Колегія суддів вважає обґрунтованим визначений АМКУ період для нарахування пені та відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача з цього приводу, оскільки тривалість відповідного зупинення у розумінні положень абз. 3 частини 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження в справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи в суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися.
Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у постановах від 23.01.2020 у справі №910/4585/19, від 22.01.2019 у справі №915/304/18, від 19.03.2019 у справі №904/3536/18, від 27.11.2018 у справі №910/4081/18 і з урахуванням вимог частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України правомірно врахована судом першої інстанції під час розгляду даної справи.
Виходячи з системного аналізу частин 1 та 4 статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (у редакції, чинній на момент прийняття рішення АМКУ №51-р/тк від 13.10.2023), оскарження рішення Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду має відбуватись в двомісячний строк з дня одержання такого рішення, який (строк) не може бути відновлено, тоді як порушення господарським судом провадження в справі про визнання недійсним такого рішення, а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду зупиняє лише примусове виконання зазначеного рішення Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду. Зазначений двомісячний строк є присічним, його перебіг не переривається і не зупиняється. 
Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у постановах від 23.01.2020 у справі №910/4585/19, від 27.11.2018 у справі №910/4081/18.
Таким чином, ураховуючи наведені вище правові висновки Верховного Суду, з огляду на перебіг фактичного судового розгляду справи №910/19551/23, нарахування пені зупинялося: з 21.02.2024 до 28.01.2025 (розгляд справи №910/19551/23 судом першої інстанції) та з 03.03.2025 до 29.04.2025 (розгляд справи №910/19551/23 судом апеляційної інстанції).
У період з 29.01.2025 (наступний день після прийняття судом першої інстанції рішення у справі №910/19551/23) по 02.03.2025 включно (день, який передував винесенню ухвали судом апеляційної інстанції про відкриття апеляційного провадження у справі №910/19551/23) нарахування позивачем пені було правомірним, оскільки у цей період фактичний судовий розгляд справи №910/19551/23 не здійснювався.
У зв`язку з проведенням відповідачем оплати штрафу 20.06.2025 за Рішенням АМКУ №51-р/тк нарахування пені припинилось.
З огляду на наведене, нарахування позивачем пені за періоди: з 02.01.2024 по 20.02.2024, з 29.01.2025 по 02.03.2025 та з 30.04.2025 по 19.06.2025 є правомірним.
Перевіривши правильність нарахування позивачем пені, місцевий господарський суд, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, установив, що розрахунок відповідає фактичним обставинам справи та здійснений з дотриманням вимог чинного законодавства, в тому числі в частині граничного розміру нарахування пені, є арифметично вірним.
Так, сума штрафу, накладеного Рішенням, складає 3 300 000, 00 грн. Розмір пені за один день складає 49500, 00 грн. (3 300 000, 00 грн х 1,5 %= 49500, 00 грн.).
За періоди: з 02.01.2024 по 20.02.2024, з 29.01.2025 по 02.03.2025 та з 30.04.2025 по 19.06.2025 прострочено 134 днів сплати штрафу.
За вказаний період сума пені за прострочення сплати штрафу складає 6 633 000, 00 грн (49500, 00 грн х 134).
Тож, сума пені, що підлягає стягненню з урахуванням встановлених обмежень (стаття 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції»), становить 3 300 000,00 грн, оскільки сума штрафу, накладеного Рішенням, складає 3 300 000,00 грн.
Отже, вимога позивача про стягнення пені у сумі 3 300 000,00 грн є обґрунтованою.
Щодо доводів скаржника про неправильне застосування судом Прикінцевих та перехідних положень Закону України №3295-ІХ від 09.08.2023, що призвело до помилкової оцінки строків та нарахування пені, суд зазначає таке.
09.08.2023 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства про захист економічної конкуренції та діяльності Антимонопольного комітету України» (№3295-IX) (далі - Закон №3295).
Абзацами 1, 2 частини 3 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у редакції Закону України №3295-ІХ від 09.08.2023 встановлено, що особа, на яку накладено штраф рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. Встановлені у рішенні органу Антимонопольного комітету України зобов`язання, передбачені статтею 48 цього Закону, підлягають виконанню у двомісячний строк з дня одержання рішення органу Антимонопольного комітету України, якщо інше не передбачено законом або цим рішенням. Строки, передбачені абзацом першим цієї частини, зупиняються на час розгляду судом справи про оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а також на час проведення перевірки чи перегляду рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органом Антимонопольного комітету України.
Відповідно до пункту 1 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3295 цей Закон набрав чинності з 01.01.2024. 
При цьому, пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3295 встановлено, зокрема, що рішення органів Комітету, прийняті до дня набрання чинності цим Законом, підлягають виконанню відповідно до законодавства, яке діяло на момент прийняття рішення.
Таким чином, п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3295 врегульовано правовідносини, пов`язані із захистом економічної конкуренції шляхом запровадження перехідного періоду порядку виконання рішень органів Комітету, що виключає можливість застосування абз. 2 частини 3 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у редакції, яка діє з 01.01.2024 (щодо можливості зупинення двомісячного строку оплати штрафу), до виконання рішень, які прийняті до набрання чинності Законом №3295, оскільки саме таке застосування було чітко обумовлено Верховною Радою України при прийнятті Закону №3295.
У період розгляду справи про порушення відповідачем у даній справі законодавства про захист економічної конкуренції та станом на дату прийняття Комітетом рішення №51-р/тк від 13.10.2023 діяла редакція Закону України «Про захист економічної конкуренції» від 22.06.2023 (в якій була відсутня норма про зупинення двомісячного строку для сплати штрафу), яка й підлягає застосуванню під час виконання Рішення АМКУ №51-р/тк від 13.10.2023 та під час розгляду даної справи.
Подібні правові висновки наведені у постанові Верховного Суду від 04.12.2025 у справі №906/605/25.
Також Верховний Суд у наведеній постанові вказав, що норми частини третьої статті 56 Закону №2210-III в редакції Закону №3295-IX про те, що особа, на яку накладено штраф рішенням позивача, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання такого рішення, і цей строк зупиняється на час розгляду судом справи про оскарження зазначеного рішення, не мають зворотної дії в часі для відповідача (юридичної особи) відповідно до частини першої статті 58 Конституції України.
Таким чином, безпідставними є посилання скаржника на неправильне застосування судом першої інстанції редакції Закону України «Про захист економічної конкуренції» від 22.06.2023 під час вирішення спору.
Стосовно посилань скаржника на те, що застосування пені у розмірі 1,5 % за кожен день прострочення (фактично понад 540% річних) є непропорційним тягарем, що порушує баланс публічного та приватного інтересу, то суд зазначає, що накладений на відповідача штраф є видом відповідальності за вчинення правопорушення, а нарахована пеня - способом забезпечення сплати такого штрафу. Нарахування пені в даному випадку не є видом відповідальності за вчинене порушення антиконкурентного законодавства; вказані нарахування застосовані територіальним відділенням АМКУ на підставі Закону України «Про захист економічної конкуренції» та не пов`язані з невиконанням або неналежним виконанням грошового зобов`язання або зобов`язання щодо сплати податків і зборів, а тому не належать до цивільних правовідносин. 
Натомість, Закон України «Про захист економічної конкуренції» не містить норм, які надавали б господарському суду право зменшувати розмір (а отже і суму) стягуваних штрафу та/або пені (у разі їх правомірного нарахування) у зв`язку з порушенням суб`єктами господарювання законодавства про захист економічної конкуренції.
Ураховуючи, що матеріалами справи доведений факт прострочення сплати відповідачем накладеного на нього штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, беручи до уваги, що заявлений до стягнення розмір пені не перевищує розміру накладеного на відповідача штрафу, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача 3 300 000,00 грн пені за указаний період підлягає задоволенню повністю, висновки суду першої інстанції з приводу чого є правильними та обґрунтованими.
Враховуючи викладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 лютого 2010 року, пункт 58).
Доводи апеляційної скарги Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції про задоволення позову.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.
Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 у справі №910/12174/25 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 у справі №910/12174/25 залишити без змін.
Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс».
Матеріали справи №910/12174/25 повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 07.05.2026.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська 

Судді А.І. Тищенко

А.О. Мальченко