ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/8026/25 Суддя (судді) першої інстанції: Віталіна ГАЙДАШ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,
суддів: Грибан І.О., Карпушової О.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Шполянської міської ради Об`єднаної територіальної громади на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шполянської міської ради Об`єднаної територіальної громади про визнання дій протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Шполянської міської ради Об`єднаної територіальної громади, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області стосовно не розгляду у передбачений законодавством порядок та спосіб заяви позивача від 27 лютого 2024 року про продаж земельної ділянки площею 40.000 га (кадастровий номер 7125788800:03:001:0271), яка розташована за межами с. Топильна, Звенигородського району, Черкаської області (в межах Шполянської міської територіальної громади), з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства (01.02), що знаходиться в постійному користуванні позивача на підставі Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серія ЧР 20-110, виданого Шполянською районною Радою народних депутатів від 19.02.1997 року за ціною що дорівнює нормативно-грошовій оцінці земельної ділянки, згідно до витягу із технічної документації з нормативно-грошової оцінки земельних ділянок №НВ-9901699422025 від 16 січня 2025 року;
- зобов`язати Шполянську міську раду об`єднаної територіальної громади Черкаської області у передбаченому законодавством порядку розглянути заяву позивача про продаж земельної ділянки площею 40.000 га (кадастровий номер 7125788800:03:001:0271), яка розташована за межами с. Топильна, Звенигородського району, Черкаської області (в межах Шполянської міської територіальної громади), з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства (01.02), що знаходиться в постійному користуванні позивача на підставі Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серія ЧР 20-110, виданого Шполянською районною Радою народних депутатів від 19.02.1997 року за ціною що дорівнює нормативно-грошовій оцінці земельної ділянки, згідно до витягу із технічної документації з нормативно-грошової оцінки земельних ділянок №НВ-9901699422025 від 16 січня 2025 року, з прийняттям відповідного рішення по суті звернення.
На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач протиправно не прийняв обґрунтованого та вмотивованого рішення за наслідками розгляду заяви від 27 лютого 2024 року про продаж земельної ділянки площею 40.000 га (кадастровий номер 7125788800:03:001:0271), яка розташована за межами с. Топильна, Звенигородського району, Черкаської області (в межах Шполянської міської територіальної громади), з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства (01.02), що знаходиться в постійному користуванні позивача на підставі Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серія ЧР 20-110.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Шполянська міська рада Об`єднаної територіальної громади подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що необґрунтованість рішення полягає у неповному встановлені обставин, які мають значення для справи внаслідок неправильної оцінки доказів. Апелянт вважає, що має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що цілком допустимою є позиція депутатів про те, що продаж зазначеної земельної ділянки за ціною на рівні нормативної грошової оцінки є невиправданим, оскільки така ціна не відображає реальної вартості об`єкта і не відповідає інтересам громади.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Шполянської міської ради Об`єднаної територіальної громади.
Від позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами.
Після надходження матеріалів справи, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2025 призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов до наступного висновку. 
Як правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 24.02.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про продаж земельної ділянки площею 40.000 га (кадастровий номер 7125788800:03:001:0271), яка розташована за межами с. Топильна, Звенигородського району, Черкаської області (в межах Шполянської міської територіальної громади), з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства (01.02), що знаходиться в постійному користуванні позивача на підставі Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серія ЧР 20-110, виданого Шполянською районною Радою народних депутатів від 19.02.1997 року за ціною, що дорівнює нормативно-грошовій оцінці земельної ділянки, згідно до витягу із технічної документації з нормативно-грошової оцінки земельних ділянок №НВ-9901699422025 від 16 січня 2025 року з прийняттям відповідного рішення по суті звернення.
Відповідно до витягу з протоколу засідання 76 позачергової сесії ІХ скликання Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади від 20.06.2025 щодо прийняття рішення «Про продаж гр. ОСОБА_1 земельної ділянки площею 40,0000 га» проголосувало 19 депутатів: за 0, проти - 6, утримались 12, не голосував 1, рішення не прийнято.
Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частинами першою, другою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Частиною першою статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Глава 20 Земельного кодексу України регулює питання продажу земельних ділянок або прав на них на підставі цивільно-правових договорів.
Так, статтею 127 Земельного кодексу України визначено, що органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або передають їх у користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом.
Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності та набуття прав користування ними (оренди, суперфіцію, емфітевзису), а також передача акціонерним товариством, товариством з обмеженою відповідальністю, 100 відсотків акцій (часток) у статутному капіталі якого належать державі, яке утворилося шляхом перетворення державного підприємства, в суборенду земельних ділянок державної власності, що були передані зазначеним господарським товариствам в оренду відповідно до статті 120-1 цього Кодексу, здійснюються на конкурентних засадах (на земельних торгах у формі електронного аукціону) у випадках та порядку, встановлених главою 21 цього Кодексу.
Не допускається відчуження орендованих земельних ділянок державної або комунальної власності без згоди орендаря.
Відповідно до положень частини першої статті 128 Земельного кодексу України продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень.
Згідно з частиною другою вищевказаної статті громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.
До заяви (клопотання) додаються:
а) документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд);
б) копія установчих документів для юридичної особи, а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу.
г) копія свідоцтва про реєстрацію постійного представництва з правом ведення господарської діяльності на території України - для юридичних осіб, створених та зареєстрованих відповідно до законодавства іноземної держави.
Частиною третьою статті 128 Земельного кодексу України визначено, що орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.
Жодних виключень із вказаної вище норми права законодавцем не визначено, що кореспондує обов`язку суб`єктів владних повноважень щодо неухильного дотримання вказаних вище строків щодо розгляду заяви (клопотання) з питань продажу земельних ділянок.
В силу частин п`ятої, шостої статті 128 Земельного кодексу України підставою для відмови в продажу земельної ділянки є:
а) неподання документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки;
б) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах;
в) якщо щодо суб`єкта підприємницької діяльності порушена справа про банкрутство або припинення його діяльності;
г) встановлена цим Кодексом заборона на передачу земельної ділянки у приватну власність;
ґ) відмова від укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.
Рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації, сільської, селищної, міської ради про продаж земельної ділянки є підставою для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки.
Разом з цим, пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.
Відповідно до частин першої, п`ятої статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування" сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.
Тобто, обов`язку органу місцевого самоврядування зі здійснення розгляду заяви (клопотання) зацікавленої особи з приводу продажу земельної ділянки комунальної власності протягом місячного строку, встановленому нормою частини третьої статті 128 Земельного кодексу України, кореспондує обов`язок скликання не рідше ніж один раз на місяць сесії сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення), районної чи обласної ради з питань відведення земельних ділянок, встановлений нормою частини 5 статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування".
З наведеного слідує, що за наслідками розгляду заяви позивача відповідач, як суб`єкт владних повноважень, мав прийняти одне із можливих рішень, а саме:
1) рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки;
2) рішення про відмову в продажу земельної ділянки із зазначенням обґрунтованих причин відмови.
Жодних інших альтернативних рішень законодавцем не визначено, тобто за наслідком розгляду саме на пленарних засіданнях органу місцевого самоврядування питань щодо земельних відносин, приймається одне із двох рішень, зокрема про надання дозволу на продаж земельної ділянки або мотивована відмова.
Повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин визначені статтею 12 Земельного кодексу України, відповідно до приписів частини 1 якої до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить:
а) розпорядження землями територіальних громад;
б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;
в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; та ін.
Відповідно до частини другої статті 12 Земельного кодексу України до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать:
1) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону;
2) здійснення інших повноважень у галузі земельних відносин відповідно до закону.
При цьому, відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.
Згідно з частинами першою та другою статті 59 зазначеного Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.
З огляду на вищезазначені норми, питання продажу земельних ділянок комунальної власності у власність громадян є виключною компетенцією органу місцевого самоврядування, яким в даному випадку є Шполянська міська рада Об`єднаної територіальної громади.
З матеріалів справи встановлено, що проект рішення «Про продаж гр. ОСОБА_1 земельної ділянки площею 40,0000 га» відповідно до висновку постійної комісії з питань екології, охорони довкілля та регулювання земельних відносин рекомендовано винести на розгляд сесії міської ради (а.с.33).
Відповідно до витягу з протоколу засідання 76 позачергової сесії ІХ скликання Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади від 20.06.2025 щодо прийняття рішення «Про продаж гр. ОСОБА_1 земельної ділянки площею 40,0000 га» проголосувало 19 депутатів: за 0, проти - 6, утримались 12, не голосував 1, рішення не прийнято (а.с.27).
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що результати поіменного голосування не можуть свідчити про недопущення відповідачем бездіяльності, оскільки за наслідком розгляду заяви не прийнято ані позитивного рішення про продаж земельної ділянки, ані мотивованої відмови у її продажі.
При цьому, суд враховує висновки Верховного Суду у постанові №454/160/17 від 09.07.2020 року, які полягають у тому, що результати голосування не відображують мотивів прийняття того чи іншого рішення, які б дозволяли скористатись можливістю його оскарження та не містять і не відповідають поняттю акту органу місцевого самоврядування.
Не вирішення відповідачем заяви позивача про продаж земельної ділянки; не голосування частини депутатів попри їх присутність за будь-який із можливих варіантів (за, проти); не прийняття відповідного рішення відповідачем "за" чи "проти" по заяві позивача у визначений законом строк, свідчить про протиправну бездіяльність Шполянської міської ради Об`єднаної територіальної громади.
У свою чергу, утримання від прийняття рішення не є законним способом поведінки органу, а результати поіменного голосування, не містять чіткого та однозначного рішення про відмову, а отже не можуть вважатися відмовою у продажі земельної ділянки.
Таким чином, у даних правовідносинах суб`єкт владних повноважень не може утриматись від прийняття рішення, що входить до його виключної компетенції.
Продаж земельної ділянки або відмова у її продажі є змістом відповідного індивідуального правового акту.
В свою чергу, відсутність належним чином оформленого рішення суб`єкта владних повноважень про продаж земельної ділянки чи відмову у її продажі, свідчить про те, що відповідач в межах наданих йому повноважень не прийняв жодного відповідного рішення.
До того ж, слід врахувати правовий висновок Верховного Суду у постанові №580/707/21 від 27 липня 2022 року, де суд касаційної інстанції у подібних земельних правовідносинах, досліджуючи питання наявності протиправної бездіяльності у суб`єкта владних повноважень при розгляді заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вказав, що неприйняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою не може підміняти рішення про відмову у наданні такого дозволу.
Земельний кодекс України не передбачає випадків, коли орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування за результатами заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою може не прийняти позитивного або негативного для заявника рішення (про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу, про продаж земельної ділянки або про відмову у продажі).
Суд вважає, що наведений висновок Верховного Суду можливо застосувати при розгляді цієї справи, оскільки наслідком вирішення заяв про надання дозволу на розроблення проекту та про продаж земельної ділянки є прийняття рішення відповідної ради на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.
За правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові №800/304/17 від 27 лютого 2020 року під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що суд дійшов правильного висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не прийняття по суті рішення за результатами розгляду заяви позивача про продаж земельної ділянки площею 40.000 га (кадастровий номер 7125788800:03:001:0271), яка розташована за межами с. Топильна, Звенигородського району, Черкаської області( в межах Шполянської міської територіальної громади), з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства (01.02), що знаходиться в постійному користуванні позивача на підставі Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серія ЧР 20-110, виданого Шполянською районною Радою народних депутатів від 19.02.1997 року за ціною що дорівнює нормативно-грошовій оцінці земельної ділянки, згідно до витягу із технічної документації з нормативно-грошової оцінки земельних ділянок №НВ-9901699422025 від 16 січня 2025 року.
Крім того, доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не взято до уваги факт того, що результати голосування спричинені зокрема тим, що на думку депутатів, продаж вищевказаної земельної ділянки за ціною, що дорівнює нормативній грошовій оцінці земельної ділянки не є раціональним розпорядженням комунальною власністю, оскільки така ціна буде надто заниженою, колегія суддів оцінює критично, виходячи із такого.
Приписи частини п`ятої та шостої статті 128 Земельного кодексу України визначають виключні підстави для відмови в продажу земельної ділянки, а саме:
а) неподання документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки;
б) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах;
в) якщо щодо суб`єкта підприємницької діяльності порушена справа про банкрутство або припинення його діяльності;
г) встановлена цим Кодексом заборона на передачу земельної ділянки у приватну власність;
ґ) відмова від укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.
У вищевказаному переліку відсутня така підстава як результати голосування депутатів не на користь заявника.
У зв`язку із викладеним вище, суд першої інстанції правомірно з метою захисту прав позивача зобов`язав відповідача повторно у передбаченому законодавством порядку розглянути заяву позивача про продаж земельної ділянки площею 40.000 га (кадастровий номер 7125788800:03:001:0271), яка розташована за межами с. Топильна, Звенигородського району, Черкаської області (в межах Шполянської міської територіальної громади), з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства (01.02), що знаходиться в постійному користуванні позивача на підставі Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серія ЧР 20-110, виданого Шполянською районною Радою народних депутатів від 19.02.1997 року за ціною що дорівнює нормативно-грошовій оцінці земельної ділянки, згідно до витягу із технічної документації з нормативно-грошової оцінки земельних ділянок №НВ-9901699422025 від 16 січня 2025 року та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
Отже, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, обраним судом першої інстанції способом захисту порушеного права позивача.
Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Шполянської міської ради Об`єднаної територіальної громади - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року у справі №580/8026/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді І.О.Грибан

О.В.Карпушова