П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/7688/25	
Перша інстанція: суддя Малих О.В.,
повний текст судового рішення
складено 30.04.2026, м. Миколаїв
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючої-судді Казанчук Г.П.
суддів: Єщенка О.В., Градовського Ю.М.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2026 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; визнання протиправними та скасування рішень,-	
ВИКЛАД ОБСТАВИН:
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області щодо не витребування виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії Сер. MCE № 007604 від 21.04.2005 року та інформації про інвалідність з інших державних органів, у зв`язку з неможливістю її отримання Позивачем з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим;
- визнати протиправним Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову щодо призначення надбавки та перерахунку пенсії ОСОБА_3 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_3 з 07.03.2024 року (дати первинного звернення) та призначити надбавку з урахуванням його статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (Категорія 1) та особи з інвалідністю III групи (інвалід війни), а також призначити всі належні йому надбавки відповідно до чинного законодавства України. 
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що медико-соціальна експертна комісія, яка проводила огляд та видала довідку серії MCE № 007604 від 21.04.2005 року, знаходилася у м. Сімферополі, Автономна Республіка Крим. У зв`язку з тимчасовою окупацією території Автономної Республіки Крим Російською Федерацією, позивач об`єктивно позбавлений можливості самостійно отримати іншу частину цього докумету, що передує «лінії відрізу» чи належним чином засвідчену копію виписки з акта огляду МСЕК безпосередньо з медико-соціальної експертної комісії у м. Сімферополі, Автономна Республіка Крим, у зв`язку з тимчасовою окупацією цієї території. Більш того, позивач не має права володіння частиною зазначеного документу, адже розпорядником цього документу є саме медико-соціальною експертною комісією, яка знаходиться у м. Сімферополі, Автономна Республіка Крим. 
Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надав відзив на адміністративний позов, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що позивачу призначену пенсію за віком з 01.03.2020 року відповідно до Закону № 1058 з урахуванням приписів статті 29 та всіх належних надбавок відповідно до чинного законодавства України.
За нормами підпункту 7 пункту 2.1 Порядку № 22-1 для підтвердження періоду (періодів) участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС подається довідка за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи у зоні відчуження.
Перехід з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 на пенсію по інвалідності 3 групи каліцтво/захворювання, пов`язане з ліквідацією аварії на ЧАЕС згідно Закону № 796, провадиться з дня подання відповідної заяви з усіма необхідними документами, а саме: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, довідки №122, або довідки військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, експертний висновок про встановлення причинного зв`язку захворювання з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, одержану від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК з причиною інвалідності: захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Оскільки заяви позивача щодо зміни надбавки від 07.03.2024 року та від 19.02.2025 року ГУ ПФУ в Миколаївській області не розглядалися, рішення про відмову в призначенні чи перерахунку пенсії ГУ ПФУ в Миколаївській області не приймалось, то вимога зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області провести перерахунок пенсії з 07.03.2024 року та призначити пенсію з урахуванням його статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (Категорія 1) та особи з інвалідністю ІІІ групи (інвалід війни), а також призначити всі належні надбавки відповідно до чинного законодавства України є необґрунтованою та безпідставною.
07.03.2024 року позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою щодо зміни надбавки. Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області за принципом екстериторіальності було розглянуто заяву позивача від 07.03.2024 року та 15.03.2024 року прийнято рішення № 17910/03-16, яким відмовлено в перерахунку пенсії.
Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 17910/03-16 не скасовано, відтак підстави для здійснення перерахунку пенсії Позивача з 07.03.2024 року відсутні. 
Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надав відзив на адміністративний позов, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що до заяви про встановлення надбавки від 19.02.2025 року позивач додав лише посвідчення інваліда війни серії НОМЕР_1 від 28.04.2005 року. Інших документів не додано. З огляду на вищевказане, ГУ ПФУ в Черкаській області винесено рішення № 143250006590 від 28.02.2025 ркоу про відмову у перерахунку пенсії.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволено частково.
Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 28.02.2025 року № 1431250006590 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_4 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_3 з 19.02.2025 року додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до ст. 50 Закону України від 28.02.1991 року № 796-XI «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакція Закону України від 06.06.1996 року № 230/96-ВР «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
В решті позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 1211,20 грн.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
Рух справи в апеляційній інстанції:
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2026 року відкрито апеляційне провадження та витребувана адміністративна справа.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2026 року призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до вимог статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції, -

УСТАНОВИВ:
Судом першої інстанції з`ясовано та підтверджено під час апеляційного розгляду, що позивач є пенсіонером, якому відповідно до вимог Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі та раніше за текстом – Закон № 1058) з 01.03.2020 року була призначена пенсія за віком з відстрочкою.
Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 28.04.2005 року позивач має статус особи з інвалідністю ІІІ групи (інвалід війни).
Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 від 07.08.2019 року позивач має статус учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році (Категорія 1). 
07.03.2024 року позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою щодо зміни надбавки (призначити пенсію інваліда війни ІІІ групи, учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС).
Заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області за принципом екстериторіальності та 15.03.2024 року прийнято рішення № 17910/03-16 про відмову в перерахунку пенсії.
Підстава відмови: до заяви не долучено необхідних документів.
19.02.2025 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про перерахунок пенсії щодо зміни надбавки (підвищення інваліду війни ІІІ групи).
Заяву за принципом екстериторіальності було розглянуто ГУ ПФУ в Черкаській області, яким 28.02.2025 року прийнято рішення № 143250006590 про відмову в перерахунку пенсії.
Підстава відмови: до заяви додано посвідчення інваліда війни серії НОМЕР_3 , видане 28.04.2005 року, інших документів не надано. В матеріалах справи інформація про інвалідність відсутня. 
Не погоджуючись з відмовою у призначення надбавки до пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі статтею 16 Основного Закону забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.
Встановлення у законах України пільг, компенсацій та гарантій громадянам України, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, обумовлено виконанням державою свого конституційного обов`язку, передбаченого статтею 16 Основного Закону, щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи та збереження генофонду Українського народу. Такі пільги, компенсації та гарантії є особливою формою відшкодування завданої шкоди вказаній категорії громадян.
Конституційний Суд України у рішенні від 20.03.2002 № 5-рп/2002 наголосив на недопустимості скасування окремих пільг, компенсацій та гарантій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зазначивши, що відповідно до статті 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи є обов`язком держави. Одним із тяжких наслідків аварії на ЧАЕС стала втрата здоров`я громадянами. Законами України таких громадян віднесено до відповідних категорій, вони потребують відновлення втраченого здоров`я, постійної медичної допомоги та соціального захисту з боку держави.
Отже, скасування пільг, компенсацій та гарантій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не відповідає конституційному обов`язку держави, передбаченому у статті 16 Основного Закону України, тому зазначені пільги, компенсації та гарантії є такими, що захищені Конституцією України від негативних наслідків для цієї категорії осіб при внесенні змін до законодавства України, оскільки норми Конституції України зобов`язують державу нести відповідальність за впровадження системи заходів щодо розв`язання проблем, пов`язаних із забезпеченням захисту прав, інтересів, гарантій, наданих особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території, визначені Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи № 796-XII від 28.02.1991 (далі Закон № 796-XII).
За змістом статті 1 Закону № 796-XII цей нормативно-правовий акт спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території.
Державна політика в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи та створення умов проживання і праці на забруднених територіях базується на принципах, зокрема, соціального захисту людей, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Питання нарахування додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю осіб, які віднесені до категорії 1 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи врегульовано положеннями статті 50 Закону № 796-XII, яка неодноразово зазнавала змін.
Так, відповідно до статті 50 Закону № 796-XII у редакції Закону № 230/96ВР особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах:
інвалідам I групи 100 процентів мінімальної пенсії за віком;
інвалідам II групи 75 процентів мінімальної пенсії за віком;
інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу 50 процентів мінімальної пенсії за віком.
01.01.2008 набрав чинності Закон України від 28.12.2007 № 107-VI Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України (далі Закон № 107-VI), яким, серед іншого, було внесено зміни до Закону № 796-XII та викладено статтю 50 Закону № 796-XII в такій редакції:
Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах:
інвалідам I групи 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;
інвалідам II групи 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;
інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.
Конституційний Суд України рішенням від 22.05.2008 № 10-рп/2008 визнав неконституційними положення Закону №107-VI, зокрема, в частині внесення змін до статті 50 Закону № 796-XII, мотивуючи таке рішення тим, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об`єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина.
28.12.2014 прийнято Закон № 76-VIII, яким статтю 50 Закону № 796-XII викладено у такій редакції:
Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 13 Порядку № 1210 передбачено, що щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується у таких розмірах:
1) особам, що належать до категорії 1:
з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС:
особам з інвалідністю I групи 474,5 гривні;
особам з інвалідністю II групи 379,6 гривні;
особам з інвалідністю III групи 284,7 гривні;
для інших осіб з інвалідністю, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою:
особам з інвалідністю I групи 341,64 гривні;
особам з інвалідністю II групи 227,76 гривні;
особам з інвалідністю III групи 170,82 гривні.
Отже, змінивши Законом № 76-VIII законодавче регулювання розмірів додаткових пенсій за шкоду заподіяну здоров`ю, Верховна Рада України скасувала соціальні гарантії, передбачені статтею 50 Закону № 796-XII у редакції Закону № 230/96-ВР.
При цьому, законодавець вже не вперше допускає обмеження права на соціальне забезпечення осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на що неодноразово звертав увагу Конституційний Суд України, зокрема, в рішенні від 03.04.2024 у справі № 4-р(І)/2024, яким було визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину третю статті 54 Закону №796-ХІІ в редакції Закону України від 29.06.2021 № 1584-ІХ Про внесення змін до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб.
Враховуючи наведене, внесені Законом № 76-VIII зміни до статті 50 Закону № 796-XII є такими, що порушують право на належний рівень соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що не відповідає частині першій статті 3, частині другій статті 8, статті 16, частині третій статті 22, частині першій статті 46, частині першій статті 50 Конституції України.
Верховний Суд неодноразово наголошував, зокрема, і в постанові від 10.12.2024 у справі № 240/1121/24, ухваленій у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи.
У постанові від 04.11.2025 у справі № 580/5022/24 судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, розглядаючи подібну справу, враховуючи попередні висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 10.12.2024 у справі № 240/1121/24, ухваленій у складі цієї ж палати, щодо необхідності застосування до правовідносин, пов`язаних з нарахуванням та виплатою пенсії особам з інвалідністю, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, норми статті 54 Закону № 796-XII у редакції Закону № 230/96-ВР, констатувала, що додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, передбачена статтею 50 Закону № 796-XII, за своєю суттю є додатковою соціальною гарантією для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та становить невід`ємну складову позитивного обов`язку держави забезпечити особам з інвалідністю з числа таких постраждалих посилений соціальний захист, у зв`язку з чим як при застосуванні статті 54 Закону № 796-XII для визначення основного розміру пенсії, так і при застосуванні статті 50 цього ж Закону для визначення розміру додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, йдеться про соціальні гарантії, закріплені одним і тим самим законом для тієї ж категорії громадян, отже, підхід до тлумачення та застосування зазначених норм має бути єдиним.
Враховуючи наведене, судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду зазначила, що до правовідносин, пов`язаних з визначенням розміру додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю норми статті 50 Закону № 796-ХІІ також мають застосовуватись в редакції Закону № 230/96-ВР.
За таких обставин, у постанові від 04.11.2025 у справі № 580/5022/24 судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду вказала, що правові висновки, викладені в раніше ухвалених постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 193/877/16-а, від 08.08.2019 у справі № 813/5002/17, від 16.06.2022 у справі № 644/8266/17 та інших, про те, що додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, має нараховуватись та виплачуватись в порядку та розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є такими, що не ґрунтуються на правильному правозастосуванні.
У зв`язку з наведеним, судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 04.11.2025 у справі № 580/5022/24 відступила від таких висновків та сформувала наступні:
1) додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, передбачена статтею 50 Закону №796-XII, за своєю суттю є додатковою соціальною гарантією для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та становить невід`ємну складову позитивного обов`язку держави забезпечити особам з інвалідністю з числа таких постраждалих посилений соціальний захист, у зв`язку з чим обмеження такого права є неприпустимим;
2) додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю особам з інвалідністю, які належать до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, має нараховуватися та виплачуватися в порядку та розмірах, визначених статтею 50 Закону № 796-XII в редакції Закону №230/9 6-ВР.
Як вбачається з оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області від 28.02.2025 року №1431250006590, підставою для відмови у перерахунку пенсії позивача стало відсутність інформації про інвалідність.
Колегія суддів зазначає, що позивачем при зверненні до ГУ ПФУ подано всі документи, передбачені законодавством для призначення відповідної доплати до пенсії, зокрема : копія посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, серія НОМЕР_2 , копія посвідчення інваліда війни, серія НОМЕР_1 , копія довідки Сер. МСЕ №007604 від 21.04.2005 року.
Відповідачем не було встановлено факту недостовірності зазначених документів та не наведено доказів їх підроблення або скасування. Сам по собі факт розташування архіву МСЕК на тимчасово окупованій території України та неможливість отримання додаткових відомостей не спростовують юридичної сили виданих документів і не можуть бути підставою для обмеження конституційного права особи на соціальний захист.
Застосовуючи до спірних правовідносин правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 10.12.2024 у справі № 240/1121/24, а також висновки судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду наведені в постанові від 04.11.2025 у справі № 580/5022/24, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач як потерпіла особа внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та особа з інвалідністю ІІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з Чорнобильською катастрофою, має право на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до ст. 50 Закону України від 28.02.1991 року № 796-XI «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакція Закону України від 06.06.1996 року № 230/96-ВР «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до частини 5 статті 328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись статтями 262, 263, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2026 року у справі №400/7688/25 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуюча-суддя: Г.П. Казанчук

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: О.В. Єщенко