Справа № 347/1474/26
Провадження № 2/347/1093/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року м. Косів
Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі: 
Головуючої-судді: Крилюк М.І.
секретаря: Лазорик Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за довогором позики, -

В С Т А Н О В И В:
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги мотивовані тим, що 15 жовтня 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №72867822 на умовах повернення позики наприкінці строку користування. За умовами договору позикодавець надав відповідачу грошові кошти у сумі 6 000,00 грн строком на 18 календарних днів зі сплатою процентів у розмірі 2,5 % за кожен день користування позикою за фіксованою процентною ставкою.
Як зазначає позивач, договір було укладено в електронній формі та підписано відповідачем шляхом використання одноразового ідентифікатора Q7Ws9OrA7f, який був направлений на електронну адресу відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Факт підписання договору підтверджується довідкою про ідентифікацію, відповідно до якої відповідач використав одноразовий ідентифікатор під час укладення договору 15.10.2022 року о 21:15:43.
Крім того, 02 листопада 2022 року між сторонами за ініціативою відповідача було укладено Додаткову угоду №7977534 до договору позики №72867822, відповідно до якої строк користування позикою було продовжено на 10 календарних днів, тобто до 12 листопада 2022 року. Додаткову угоду також укладено в електронній формі шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора IO8It5xJAI, що підтверджується довідкою про ідентифікацію.
Позивач зазначає, що відповідно до статей 205, 207 Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. На підтвердження цього також наведено правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18 та від 07.10.2020 у справі №127/33824/19.
На виконання умов договору позикодавець перерахував відповідачу грошові кошти у сумі 6 000,00 грн шляхом безготівкового переказу на платіжну картку відповідача через платіжну систему ТОВ «ФК Фінекспрес». На підтвердження факту видачі кредитних коштів позивачем надано електронну платіжну інструкцію №01d3d08c-df0e-4eff-a6b1-edd154a5405c від 15.10.2022 року, лист ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» №05/12/25-46379 від 05.12.2025 року та довідку ТОВ «ФК Фінекспрес» №КД-000127009/ТНПП від 04.03.2026 року, відповідно до яких підтверджено успішне виконання платіжної операції та зарахування коштів на банківську картку відповідача.
Позивач звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законодавства про платіжні послуги, а документи, сформовані платіжною установою щодо здійснення переказу коштів, є первинними бухгалтерськими документами, які підтверджують факт проведення відповідної платіжної операції.
Також умовами договору позики та Правилами надання грошових коштів у позику від 16.09.2022 року передбачено право позикодавця у разі неповернення позики або процентів нараховувати проценти за понадстрокове користування позикою за встановленою договором ставкою протягом строку, що не перевищує 90 календарних днів. Договором також передбачено можливість пролонгації або автопролонгації строку користування позикою.
Позивач зазначає, що укладення договору було можливим лише після проходження відповідачем процедури реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі позикодавця, введення персональних даних, зазначення реквізитів банківської картки, ознайомлення з умовами договору та Правилами надання позики, а також підтвердження наміру укласти договір шляхом використання одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».
За твердженням позивача, відповідач належним чином своїх договірних зобов`язань не виконав. Відповідачем було здійснено лише часткове погашення заборгованості у сумі 1 500,00 грн, однак у повному обсязі позика та проценти повернуті не були. У зв`язку з цим станом на дату звернення до суду утворилася заборгованість у розмірі 22 200,00 грн, з яких 6 000,00 грн становить основна сума боргу та 16 200,00 грн - заборгованість за процентами.
Позивач також зазначає, що право вимоги за договором позики неодноразово відступалося на підставі договорів факторингу. Так, 05 січня 2023 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право вимоги ТОВ «Сіроко Фінанс» за договором факторингу №031-050123, що підтверджується відповідним договором та витягом з Реєстру прав вимог №01/03/23 від 01.03.2023 року.
У подальшому, 05 грудня 2025 року ТОВ «Сіроко Фінанс» передало право вимоги ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» на підставі договору факторингу №05/12/25-01. Відповідно до умов зазначеного договору факторингу право вимоги перейшло до позивача з моменту підписання Реєстру прав вимог. Факт переходу права вимоги підтверджується договором факторингу, витягом з Реєстру прав вимог від 05.12.2025 року та іншими документами, доданими до позовної заяви.
Посилаючись на викладені обставини, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» заборгованість за договором позики №72867822 у розмірі 22 200,00 грн, з яких 6 000,00 грн - основна сума боргу та 16 200,00 грн - проценти за користування позикою, а також судовий збір у сумі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відзиву на позовну заяву, заяв чи клопотань до суду від відповідача не надходило.
За таких обставин, враховуючи належне повідомлення відповідача про розгляд справи, відсутність відзиву на позов та неявку відповідача у судове засідання без поважних причин, суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи.
Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 29 червня 2026 року справу призначено до заочного розгляду відповідно до положень ст. 281 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, подані позивачем, перевіривши їх належність, допустимість, достовірність та достатність у сукупності відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд установив такі обставини.
Як убачається з договору позики №72867822 від 15.10.2022 року (а.с.10-13), 15 жовтня 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики на умовах повернення позики наприкінці строку користування. Згідно з умовами зазначеного договору позикодавець зобов`язався надати відповідачу грошові кошти у сумі 6 000,00 грн строком користування 18 календарних днів, а відповідач, у свою чергу, зобов`язався повернути отримані кошти та сплатити проценти за користування позикою у розмірі 2,5 % за кожен день користування позикою за фіксованою процентною ставкою. Умовами договору визначено порядок видачі коштів, строки їх повернення, порядок нарахування процентів, права та обов`язки сторін, а також наслідки порушення позичальником умов договору.
Із договору позики (а.с.10-13) та довідки про ідентифікацію (додаток №10) убачається, що договір укладено в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Для його підписання відповідач використав одноразовий ідентифікатор Q7Ws9OrA7f, який був надісланий на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2, зазначену ним під час проходження реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця. З довідки про ідентифікацію вбачається, що електронний підпис шляхом використання зазначеного одноразового ідентифікатора був накладений 15.10.2022 року о 21 год. 15 хв. 43 сек., що підтверджує волевиявлення відповідача на укладення договору позики.
Крім того, як підтверджується Додатковою угодою №7977534 від 02.11.2022 року (додаток №9) та довідкою про ідентифікацію (додаток №10), за ініціативою відповідача між сторонами було укладено додаткову угоду, якою строк користування позикою продовжено на 10 календарних днів, унаслідок чого кінцевий строк повернення позики визначено 12.11.2022 року. Вказана додаткова угода також укладена в електронній формі та підписана відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора IO8It5xJAI, використаного 02.11.2022 року о 12 год. 43 хв. 05 сек., що підтверджується довідкою про ідентифікацію.
Факт належного виконання первісним кредитором своїх зобов`язань щодо надання відповідачу позикових коштів підтверджується сукупністю письмових доказів, а саме: листом ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» №05/12/25-46379 від 05.12.2025 року (додаток №11), довідкою ТОВ «ФК Фінекспрес» №КД-000127009/ТНПП від 04.03.2026 року (додаток №12), електронною платіжною інструкцією №01d3d08c-df0e-4eff-a6b1-edd154a5405c від 15.10.2022 року (додаток №13), а також інформацією щодо банківської картки за НОМЕР_1 (додаток №7). Із зазначених документів убачається, що 15.10.2022 року на виконання умов договору позики позикодавцем через платіжну систему ТОВ «ФК Фінекспрес» здійснено безготівковий переказ 6 000,00 грн на банківську платіжну картку відповідача № НОМЕР_2 . При цьому довідка платіжної установи підтверджує прийняття платіжної інструкції до виконання, успішне завершення платіжної операції та фактичне перерахування коштів відповідачу.
Правомірність здійснення переказу коштів через ТОВ «ФК Фінекспрес» підтверджується витягом з Державного реєстру фінансових установ про видачу ліцензії №37 від 29.01.2016 року (додаток №14), відповідно до якого зазначена фінансова установа мала право здійснювати діяльність із переказу коштів без відкриття рахунків.
Як убачається з Правил надання грошових коштів у позику від 16.09.2022 року (додаток №15), які є невід`ємною частиною договору позики, відповідач до укладення договору підтвердив факт ознайомлення з їх змістом та погодився із порядком нарахування процентів, умовами пролонгації строку користування позикою, а також із тим, що у разі неповернення позики кредитодавець має право нараховувати проценти за понадстрокове користування позикою у розмірі, визначеному договором, протягом строку, який не перевищує 90 календарних днів. Вказаними Правилами також передбачено можливість оформлення пролонгації або застосування автопролонгації строку користування позикою.
Із умов договору позики (додаток №8), Правил надання грошових коштів у позику (додаток №15) та довідки про ідентифікацію (додаток №10) вбачається, що укладення договору було можливим виключно після проходження відповідачем процедури реєстрації в особистому кабінеті кредитодавця, внесення персональних даних, зазначення реквізитів банківської платіжної картки, ознайомлення із договором та Правилами, а також підтвердження волевиявлення шляхом використання одноразового ідентифікатора, що узгоджується з вимогами статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до розрахунку заборгованості кредитодавця за період з 15.10.2022 року по 01.03.2023 року (додаток №3) та розрахунку суми заборгованості відповідача (додаток №4), станом на момент відступлення права вимоги та звернення до суду відповідачем здійснено лише часткове погашення заборгованості у сумі 1 500,00 грн, тоді як решта зобов`язань залишилася невиконаною. Згідно із зазначеними розрахунками заборгованість відповідача становить 22 200,00 грн, із яких 6 000,00 грн складає основна сума боргу та 16 200,00 грн - нараховані проценти за користування позикою. Доказів сплати зазначеної заборгованості або її спростування відповідачем матеріали справи не містять.
Як убачається з договору факторингу №031-050123 від 05.01.2023 року (додаток №16), витягу з Реєстру прав вимог від 01.03.2023 року (додаток №17) та доказів здійснення оплати за договором факторингу (додаток №18), первісний кредитор ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступив право грошової вимоги за договором позики №72867822 на користь ТОВ «Сіроко Фінанс». Зазначені документи підтверджують включення права вимоги до реєстру переданих вимог та належне виконання сторонами договору факторингу.
У подальшому, як підтверджується договором факторингу №05/12/25-01 від 05.12.2025 року (додаток №19), витягом з Реєстру прав вимог від 05.12.2025 року (додаток №20) та доказами здійснення оплати за договором факторингу (додаток №21), право грошової вимоги за договором позики №72867822 перейшло від ТОВ «Сіроко Фінанс» до ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП». Із зазначених документів убачається, що позивач набув усіх прав первісного кредитора щодо відповідача в обсязі та на умовах, які існували на момент переходу права вимоги.
На підтвердження свого процесуального статусу та правосуб`єктності позивачем також подано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб (додаток №1) та витяг з Державного реєстру фінансових установ №27-0026/24659 від 29.03.2024 року (додаток №2), що підтверджують державну реєстрацію ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» та його статус фінансової установи.
Таким чином, встановлені судом обставини справи, які підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми письмовими доказами, наданими позивачем, свідчать про неналежне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за договором позики №72867822 від 15.10.2022 року. Враховуючи відсутність доказів погашення заборгованості або заперечень щодо її розміру, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог. 
Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до Закону України «Про платіжні послуги», Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України, які регулюють порядок ініціювання, проведення та підтвердження платіжних операцій, у тому числі із використанням електронних платіжних засобів.
Згідно зі статтями 205, 207 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися в електронній формі, а договір, укладений із використанням інформаційно-комунікаційних систем, є рівнозначним договору, укладеному у письмовій формі. При цьому електронна форма правочину не може бути підставою для його недійсності, якщо дотримано вимоги щодо ідентифікації сторін та фіксації волевиявлення.
Відповідно до статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, підписаний шляхом використання одноразового ідентифікатора, який надсилається користувачу та вводиться ним для підтвердження волевиявлення, прирівнюється до договору, підписаного власноручним підписом, і має таку саму юридичну силу.
Дослідивши договір позики №72867822 від 15.10.2022 року та довідку про ідентифікацію позичальника, суд установив, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики в електронній формі шляхом використання інформаційно-комунікаційної системи кредитодавця.
Договір підписано відповідачем шляхом введення одноразового ідентифікатора Q7Ws9OrA7f, який був направлений на електронну адресу, зазначену ним під час реєстрації в системі кредитодавця. Факт використання саме цього ідентифікатора у визначений час підтверджується довідкою про ідентифікацію та логами системи кредитодавця, що узгоджується з вимогами Закону України «Про електронну комерцію».
Будь-яких доказів того, що договір був укладений без волевиявлення відповідача, із використанням його персональних даних третіми особами, або що відповідач оспорював факт укладення договору у встановленому законом порядку, матеріали справи не містять.
Зі змісту договору позики вбачається, що позикодавець надав відповідачу грошові кошти у сумі 6 000,00 грн строком на 18 календарних днів зі сплатою процентів у розмірі 2,5 % за кожен день користування позикою. Сторони також погодили, що у разі прострочення виконання грошового зобов`язання кредитодавець має право нараховувати проценти за користування коштами за весь період прострочення відповідно до умов договору та Правил надання грошових коштів у позику.
Зазначені умови договору є обов`язковими для сторін відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, оскільки договір є обов`язковим для виконання сторонами з моменту його укладення.
Факт надання відповідачу кредитних коштів підтверджується сукупністю письмових доказів, а саме: платіжною інструкцією №01d3d08c-df0e-4eff-a6b1-edd154a5405c від 15.10.2022 року, листом ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» №05/12/25-46379 від 05.12.2025 року та довідкою ТОВ «ФК Фінекспрес» №КД-000127009/ТНПП від 04.03.2026 року, з яких убачається, що грошові кошти у сумі 6 000,00 грн були перераховані на платіжну картку відповідача та зараховані на його рахунок.
Суд зазначає, що відповідно до правової позиції Верховного Суду у подібних правовідносинах належними доказами факту видачі кредитних коштів є документи платіжної установи, сформовані під час виконання платіжної операції, якщо вони містять ідентифікатори транзакції та дозволяють встановити рух коштів до рахунку позичальника.
Відповідно до статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядку, встановлені договором. Невиконання цього обов`язку є порушенням зобов`язання та тягне наслідки, передбачені договором і законом.
Згідно зі статтею 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором. У даному випадку сторони погодили конкретний розмір процентів, порядок їх нарахування та строк користування коштами, що виключає можливість їх одностороннього перегляду.
Відповідно до статті 1050 Цивільного кодексу України у разі прострочення повернення позики кредитодавець має право вимагати дострокового повернення всієї суми заборгованості разом із процентами, нарахованими відповідно до умов договору.
Матеріали справи не містять доказів повернення ОСОБА_1 отриманих коштів, сплати процентів або часткового виконання зобов`язання. Також відповідач не скористався процесуальним правом на подання відзиву та не спростував розрахунок заборгованості.
Згідно з розрахунком заборгованості станом на дату звернення до суду, заборгованість відповідача за договором позики №72867822 становить 22 200,00 грн, з яких 6 000,00 грн - основний борг, а 16 200,00 грн - нараховані проценти за користування позикою. Зазначений розрахунок є послідовним, арифметично правильним та узгоджується з умовами договору.
Оцінюючи подані докази, суд виходить із принципів належності, допустимості, достовірності та достатності доказів у їх сукупності відповідно до статті 89 ЦПК України, та доходить висновку, що позивач довів факт укладення договору, отримання відповідачем коштів, порушення умов договору та наявність непогашеної заборгованості.
Суд також враховує, що відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Невиконання відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань свідчить про порушення принципу належного виконання зобов`язання.
Судом установлено, що право вимоги за договором позики №72867822 було відступлено за договором факторингу №031-050123 від 05.01.2023 року від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Сіроко Фінанс», а надалі - за договором факторингу №05/12/25-01 від 05.12.2025 року до ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП».
Факт переходу права вимоги підтверджується договорами факторингу, реєстрами прав вимоги та документами про оплату, що свідчить про безперервність ланцюга відступлення права вимоги та набуття позивачем статусу нового кредитора.
Відповідно до статей 512, 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора у зобов`язанні в тому обсязі та на умовах, які існували на момент переходу права вимоги. Отже, ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» є належним позивачем у даній справі та має право вимагати виконання зобов`язання.
Оцінивши всі докази у їх сукупності, суд доходить висновку про доведеність позовних вимог та їх обґрунтованість.
Щодо вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що на підтвердження їх понесення позивачем подано договір про надання правничої допомоги, витяг з акта приймання-передачі справ, витяг з акта, платіжну інструкцію про оплату правничої допомоги, ордер адвоката та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Зазначені докази у своїй сукупності підтверджують факт надання правничої допомоги та здійснення відповідних витрат позивачем.
Разом з тим, суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, виходить із принципів розумності, справедливості та співмірності витрат складності справи, обсягу наданих правничих послуг та фактично виконаних адвокатом робіт. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд зобов`язаний оцінити співмірність витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом, обсягу наданих послуг, ціни позову та значення справи для сторін.
Суд враховує, що дана справа відноситься до категорії спорів незначної складності, не потребувала проведення судових засідань з дослідженням значного обсягу доказів або призначення експертиз, а процесуальні дії сторін були обмежені поданням письмових заяв та клопотань. Обсяг підготовлених процесуальних документів є незначним та не свідчить про значні витрати часу та складність виконаних адвокатом робіт.
Враховуючи наведене, а також критерії співмірності витрат, суд доходить висновку, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним і підлягає зменшенню. З огляду на принцип розумності та пропорційності, суд вважає обґрунтованим визначити розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача, у сумі 2 000 грн.
Оскільки позов підлягає задоволенню, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 2 662,40 грн.
Ураховуючи викладене та керуючись статтями 512, 514, 525, 526, 530, 611, 625, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд- 

В И Р І Ш И В:
Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» (код ЄДРПОУ 44280974, місцезнаходження: 08205, Київська область, м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, офіс 40/3, банківські реквізити: IBAN НОМЕР_4 в АТ «ОТП БАНК», МФО 300528) суму заборгованості за договором позики №72867822 у розмірі 22 200 (двадцять дві тисячі двісті гривень 00 копійок), а також судовий збір у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.І. Крилюк