ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

майдан Незалежності, 1, м. Хмельницький, 29607, тел. (0382) 71-81-84, (0382) 71-81-83
e-mail: inbox@km.arbitr.gov.ua, ЄДРПОУ 03500128
_______________________________________________________________________
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" травня 2026 р. Справа № 924/45/26 

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Музики М.В., за участю секретаря судового засідання Крупської В.В., розглянувши справу

за позовом ОСОБА_1 , м. Дунаївці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області

до Фермерського господарства "Ілона", с. Миньківці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області

про зобов`язання надати належно завірені копії: установчого договору; статути та доповнення до них, що діяли з часу заснування ФГ по 2019 рік та статути та доповнення до них, що діяли в період з 2019 по 2024 роки; протоколи загальних зборів ФГ “Ілона” з часу заснування ФГ по 2019 рік та за період з 2019 по 2024 роки; відомості/реєстри про реєстрацію учасників загальних зборів ФГ “Ілона” за період 2000 - 2025 роки,

представники сторін:
позивача: адвокат Філіпов Ю.М. (в режимі ВКЗ);
відповідача: не з`явився; 

ВСТАНОВИВ:

рішенням Господарського суду Хмельницької області від 11.05.2026 частково задоволено позов у справі №924/45/26. 
18.05.2026 від представника відповідача надійшла заява з проханням стягнути з позивача 44 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 
Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 19.05.2026 прийнято заяву ФГ "Ілона" від 15.05.2026 про ухвалення додаткового рішення у справі №924/45/26 до розгляду у порядку письмового провадження.
Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 22.05.2026 призначено судове засідання для розгляду заяви відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу на 26.05.2026. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у заяві про стягнення витрат на професійну правничу допомогу просить здійснювати розгляд заяви за відсутності представника ФГ "Ілона". 
Представник позивача в судовому засіданні 26.05.2026 та у запереченнях від 25.05.2026 просить відмовити в задоволенні заяви відповідача в повному обсязі. Зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. І відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 238 ГПК України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат. Водночас протягом розгляду справи, проведенні судових дебатів, проголошення 11 травня 2026 року рішення (вступної і резолютивної частини) та складання повного тексту рішення ні суду, ні стороні позивача про наявність заяви щодо намірів відповідача отримати відшкодування судових витрат відомо не було, про що свідчать тексти рішення.
Зауважує, що договір про надання правничої допомоги між адвокатським об`єднанням «Савченко Груп» та фермерським господарством «Ілона» укладено 27 лютого 2026 року та саме з цього часу, тобто з моменту укладення договору, розпочинається надання правничої допомоги. Так, пунктом 3.1 зазначеного Договору визначено, що вартість послуг становить 44000 грн. Відтак, виходячи з розділу 3 «вартість послуг та порядок проведення розрахунків», в цілому випливає, що сума 44000 грн. є сталою і жодним чином не впливає на об`єм послуг, що надаються. Водночас, договір також не містить відомостей щодо передоплати та її суми та текст Договору не містить посилання на які-небудь додатки, що є невід`ємною частиною договору.
З приводу акту виконаних робіт представник позивача виснує, що він складений таким чином, щоб надати хоч якесь обґрунтування визначеній в договорі вартості послуг. Однак, відсутні відомості щодо попереднього узгодження вартості одної години послуг. Окрім того, пункти 3, 4, 5 таблиці акта містять відомості про надання послуг, які не могли бути прогнозованими на дату складання Договору про надання правничої допомоги, а також неможливо було спрогнозувати кількість судових засідань.
Акцентує увагу, що детальний опис робіт (наданих послуг) витрат від 11 травня 2026 року жодним чином не відмінний від акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), відтак до даного опису теж слід ставитись критично.
Представник позивача також ставить під сумнів довідку про проведення оплати, позаяк довідка не містить відомостей про дату надходження оплати, що, на переконання представника позивача, свідчить про формальність довідки. 
Так, відповідно до статті 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Суд вирішує питання про судові витрати у випадку, визначеному частиною першою цієї статті, без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу (частина друга статті 221 ГПК України).
Відповідно до положень частини першої статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (частина третя статті 244 ГПК України).
За змістом статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу.
Розглянувши заяву ФГ "Ілона", а також дослідивши матеріали цієї справи, суд доходить наступних висновків. 
В силу приписів статей 59, 131 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу для надання якої в Україні діє адвокатура, а стаття 16 ГПК України вказує на те, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" № 5076-VI представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Суд зазначає, що принцип в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Верховний Суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, зробив такі висновки щодо застосування норм процесуального права, зокрема:
- право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (пункт 1.20. постанови Верховного Суду від 19.07.2021 у справі № 910/16803/19);
- процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (пункт 3.6 постанови від 27.01.2022 у справі № 921/221/21 та пункт 20 постанови від 31.05.2022 у справі № 917/304/21).
У додатковій постанові Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 910/9111/17 вказано, що відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів.
Із протоколу судового засідання від 11.05.2026 слідує, що судове засідання у справі №924/45/26 продовжилось о 14 год. 38 хв. Надалі о 14 год. 51 хв. розпочато судові дебати, які закінчились о 15 год. 03 хв. 
В свою чергу, згідно даних Автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду", відділом документального забезпечення - канцелярією Господарського суду Хмельницької області о 14 год. 52 хв. зареєстровано заяву ФГ "Ілона" від 11.05.2026 про те, що докази на підтвердження витрат відповідача на професійну правничу допомогу у цій справі будуть подані до суду до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення.
З викладеного слідує, що відповідачем до закінчення судових дебатів заявлено про подання доказів понесення витрат на правову допомогу після ухвалення судового рішення.
При цьому, позаяк станом на момент ухвалення судового рішення доказів із відповідною заявою подано не було, що унеможливлювало визначення дати засідання для її розгляду (у випадку призначення такого засідання), судом не зазначено у резолютивній частині рішення про таке судове засідання. 
З приводу доводів позивача про те, що на момент ухвалення рішення не було відомо про подання відповідачем заяви про подання доказів понесення витрат на правову допомогу суд зазначає, що вказане не спростовує обставин надходження заяви у строки, встановлені ст. 129 ГПК України. 
З огляду на зазначене вище, суд дійшов висновку, що заявником заявлено про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у порядку, межах та у строк, які визначені чинним законодавством та дотримано вимоги, передбачені ст. 129 ГПК України.
При цьому суд також враховує, що неподання попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у їх відшкодуванні. У суду є право, а не обов`язок для відмови у відшкодуванні витрат (такі ж висновки викладені в постановах Верховного Суду від 8 квітня 2021 року у справі №161/20630/18, від 12 жовтня 2022 року у справі №725/42/21, від 31 березня 2021 року у справі №916/2087/18, від 13 лютого 2020 року у справі №911/2686/18, від 19 лютого 2020 року у справі №910/16223/18, від 21 травня 2020 року у справі №922/2167/19).
Згідно з частиною п`ятою статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України щодо співмірності господарському суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).
Верховний Суд, застосовуючи частину шосту статті 126 ГПК України, неодноразово зазначав, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, постанови Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/2689/15; від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).
Суд при вирішенні заяви ФГ "Ілона" звертається до позиції, яка викладена у додатковій ухвалі Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20, зокрема, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Lavents v. Latvia" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Отже, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
В силу положень статті 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.
Із наданих відповідачем доказів вбачається, що 27.02.2026 між Адвокатським Об`єднанням «САВЧЕНКО ГРУП» (виконавець) та Фермерським господарством «ІЛОНА» (замовник) укладено договір про надання правничої допомоги, за умовами якого виконавець зобов`язується за дорученням Замовника надати послуги (надалі – «Послуги»), а Замовник – прийняти вказані послуги та оплатити їх вартість на умовах та у строки, зазначені в цьому Договорі. 
Згідно п. 1.2 договору Виконавець зобов`язується здійснити надання Замовнику послуг з представництва інтересів Замовника у господарській справі № 924/45/26. 
Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних Виконавцем, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги за цим Договором, оформлюється відповідно до вимог ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України (п. 1.3. договору).
Безпосереднє надання послуг за цим Договором здійснюється адвокатом адвокатського об`єднання «Савченко Груп» – Савченко Оксаною Володимирівною. Підтвердженням факту надання послуг Виконавцем є складання між Сторонами відповідного акта приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) та детального опису робіт (наданих послуг). Замовник зобов`язаний підписати акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) або надати мотивовані письмові заперечення протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту його отримання. У разі ненадання заперечень у зазначений строк послуги вважаються прийнятими в повному обсязі (п. 2.6. - 2.8. договору).
За змістом пунктів 3.1. та 3.2. договору вартість послуг Виконавця за цим Договором становить 44 000 (сорок чотири тисячі) гривень, які Замовник сплачує на користь Виконавця протягом 10 (десяти) днів з дати укладення цього Договору. Сторони погодили, що розмір гонорару Виконавця є фіксованим та відповідає обсягу, складності справи, кваліфікації адвоката та витраченому часу. 
Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2026 року, але в будь якому випадку до повного виконання Сторонами власних зобов`язань, які визначені цим Договором (п. 6.1. договору). 
Договір підписано його сторонами. 
11.05.2026 між АО "Савченко Груп" та ФГ "Ілона" підписано акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), за змістом якого Виконавець передав, а Замовник прийняв послуги згідно умов Договору. 
У акті зазначено наступні послуги та їх вартість: консультування Замовника та формування правової позиції у справі (надання усних консультацій Замовнику щодо: прав та обов`язків фермерського господарства стосовно надання внутрішньої документації члену господарства; порядку надання статутних, фінансових, бухгалтерських та організаційних документів; можливих правових наслідків неподання або несвоєчасного подання документів; перспектив розгляду спору; формування правової позиції у справі; визначення переліку документів, які підлягають наданню позивачу) - вартість 2000,00 грн.; вивчення та аналіз документів, наданих Замовником, а також формування доказової бази у справі (Здійснення аналізу: позовної заяви та доданих до неї матеріалів; установчих документів ФГ «Ілона»; протоколів зборів фермерського господарства; внутрішньої документації фермерського господарства; фінансових та організаційних документів; документів щодо членства позивача у фермерському господарстві; документів, необхідних для підготовки процесуальних документів та формування правової позиції відповідача. Формування та систематизація доказової бази у справі) - вартість 4000,00 грн.; підготовка адвокатських запитів та збір документів у справі (Складання та направлення адвокатських запитів з метою витребування документів та інформації, необхідних для належного представництва інтересів Замовника у суді. Опрацювання отриманих документів та використання їх під час підготовки процесуальних документів у справі) - вартість 1000,00 грн.; підготовка та надання документів позивачу, підготовка супровідних листів та організація документообігу (Підготовка значного обсягу документів на виконання вимог позивача, у тому числі, пошук та підготовка копій статутних документів; пошук та підготовка протоколів зборів; формування пакету внутрішніх документів фермерського господарства; виготовлення копій документів; систематизація документів; підготовка документів для направлення позивачу. Підготовка та направлення: першого супровідного листа з документами; другого супровідного листа з додатковими документами. Організація направлення документів позивачу та підготовка доказів їх направлення) - 8000,00 грн.; складання процесуальних документів та подання їх до суду у справі № 924/45/26 (Підготовка, оформлення та подання до господарського суду процесуальних документів, зокрема: клопотання про відкладення судового засідання; клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, з огляду на надання відповідачем документів позивачу; клопотання про витребування доказів щодо підтвердження наявності у відповідача документів, витребуваних позивачем; інших процесуальних заяв та клопотань у справі. Підготовка додатків до процесуальних документів та їх направлення учасникам справи) - 21000,00 грн.; представництво інтересів Замовника у судових засіданнях у справі № 924/45/26 (Підготовка до судових засідань, участь у судових засіданнях, надання пояснень суду, підтримання процесуальних клопотань та представництво інтересів ФГ «Ілона» під час розгляду справи Господарським судом) - 8000,00 грн. 
Аналогічні роботи та послуги зазначені в наданому відповідачем детальному описі робіт (наданих послуг) та витрат від 11.05.2026. 
У довідці АО "Савченко Груп" від 11.05.2026 зазначено про повну оплату ФГ "Ілона" наданих АО "Савченко Груп" послуг в сумі 44 000,00 грн. 
Матеріалами справи підтверджується представництво адвокатом Савченко О.В. інтересів відповідача у даній справі. 
Суд, у контексті оцінки доказів, поданих заявником на обґрунтування заяв про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, звертається до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21. Так, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
З викладеного суд не приймає доводи позивача щодо відсутності погодження вартості однієї години роботи адвоката та включення послуг, які не могли бути прогнозованими. 
За висновками Верховного Суду, які викладені у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19, втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
Суд також виходить з того, що чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Також частини четверта - шоста, сьома, дев`ята статті 129 ГПК України, визначає випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку / дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19).
Суд враховує, що у пункті 5.44. постанови від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Суд також звертає увагу на сталу і послідовну практику Верховного суду, відповідно до якої витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачена (правові висновки, викладені у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: від 03.10.2019 у справі № 922/445/19; від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, а також у постанові Верховного Суду від 22.01.2021 зі справи № 925/1137/19).
З вказаного суд не приймає до уваги доводи позивача щодо довідки АО "Савченко Груп" від 11.05.2026, позаяк факт оплати наданих послуг до ухвалення судом додаткового рішення не є обов`язковим. 
Суд враховує заперечення позивача та зазначає, що, ураховуючи критерії реальності адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, а також фактичні обставини цієї справи, співрозмірність до предмета спору, розмір гонорару не є співрозмірним, таким, що не у повній мірі відповідає принципам справедливості, розумності та реальності їх розміру. Тобто не має характеру співмірності зі складністю справи і необхідним обсягом правничих послуг, наданих у справі № 924/45/26.
Таким чином, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених ФГ "Ілона" на правову допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді, крізь призму критеріїв, встановлених частиною п`ятою статті 129 ГПК України, керуючись статтями 2, 80, 123, 126, 129 ГПК України, враховуючи обсяг виконаних робіт, із урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, а також беручи до уваги критерії необхідності, розумності, справедливості розміру таких витрат, суд, з огляду на міркування, викладені у цьому додатковому рішенні, дійшов висновку про співмірність розміру гонорару в сумі 40 000,00 грн. В іншій частині заяви суд не покладає такі витрати на позивача. 
Враховуючи те, що позов у справі задоволено частково та судом у рішенні від 11.05.2026 здійснено розподіл судових витрат порівно, на позивача слід покласти 20 000,00 грн. витрат відповідача на правову допомогу в силу дії п. 3 ч. 1 ст. 129 ГПК України. 
Керуючись ст.ст. 123, 124, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

заяву представника відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково. 

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Фермерського господарства “Ілона” (32463, Україна, Кам`янець-Подільський р-н, Хмельницька обл., село Миньківці, вулиця Травнева, будинок 3А, код ЄДР 31162191) 20 000,00 грн. (двадцять тисяч грн. 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу. 
Видати наказ. 
В задоволенні решти заяви відмовити. 

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового судового рішення складено 28.05.2026

Суддя М.В. Музика

Віддрук. у 1 прим.: 1 - до справи, сторонам в ел. кабінети