Номер провадження 3/754/1177/26
Справа №754/4455/26
ПОСТАНОВА 
Іменем України

12 травня 2026 року місто Київ
Суддя Деснянського районного суду міста Києва Салайчук Т.І., за участю потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Деснянського управління поліції ГУНП у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

08.03.2026 о 15 годині 30 хвилин за адресою в АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно тещі ОСОБА_1 , а саме: ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим порушив п. 14, ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Крім того 08.03.2026 близько 15 години 39 хвилин за адресою в АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_2 , а саме: висловлювався брутальною лайкою, погрожував, та голосно кричав, чим завдав психологічної шкоди та порушив п. 14, ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Крім того 08.03.2026 близько 15 години 39 хвилин за адресою в АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство відносно пасинка ОСОБА_4 , а саме: голосно кричав, погрожував фізичною розправою чим завдав психологічної шкоди та порушив п. 14, ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
ОСОБА_3 на неодноразові виклики до суду не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся судовими повістками, які надсилались за місцем його проживання. Також ОСОБА_3 викликався повідомленням про розгляд справи відносно нього на сайті «Судова влада». Протокол про адміністративне правопорушення складався в присутності ОСОБА_3 , де його також повідомлено, про розгляд справи Деснянським районним судом міста Києва. 
Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.173-2 КУпАП, не відносяться до категорії справ, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.
При цьому рішенням ЄСПЛ у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року визначено, що в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З метою забезпечення розумних строків розгляду, суддя вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, враховуючи що, судом вжито всіх заходів, щодо забезпечення ОСОБА_3 можливості приймати участь у судовому засіданні, однак він не скористався зазначеним правом та суд про причини своєї неявки не повідомив.
При вирішенні справи, суддя виходить з достатності наявних матеріалів для розгляду у визначеному порядку протоколу про адміністративне правопорушення, встановлення наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та прийняття обґрунтованого і законного рішення.
На адресу суду від потерпілого ОСОБА_4 надійшла заява, про розгляд справи без його участі, вважає мобілізацію ОСОБА_3 до лав ЗСУ достатнім покаранням за вчинене адміністративне правопорушення.
Потерпіла ОСОБА_1 під час судового розгляду підтвердила обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Вона пояснила, що конфлікти за участю ОСОБА_3 трапляються не вперше. Він систематично вчиняє психологічне домашнє насильство щодо своєї дружини. Намагаючись припинити сварки, ОСОБА_1 також постійно зазнавала словесних образ із його боку. Це негативно впливало на її здоров`я, спричиняло підвищення артеріального тиску та сильні емоційні переживання. Просила суд притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.
Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердила обставини правопорушення, зафіксовані в протоколі, та повідомила, що її чоловік - ОСОБА_3 наразі мобілізований. Потерпіла пояснила, що домашнє насильство мало регулярний характер і виникало переважно на ґрунті дрібних побутових непорозумінь. Хоча фізичної сили чоловік не застосовував, він постійно кричав, чинив сильний психологічний тиск, через що вона почувалася пригніченою та засмученою. Свідком конфліктів була їхня малолітня дитина (3 роки), яка сильно лякалася, плакала і після сварок відмовлялася спілкуватися з батьком. За словами потерпілої, дитина досі пам`ятає ці події та відчуває наслідки стресу. Водночас ОСОБА_2 вважає, що сам факт мобілізації чоловіка є для нього достатнім покаранням.
Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд робить висновок, що в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, виходячи з наступного
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.
Диспозицією та об`єктивною стороною правопорушення, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто за умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Ознаками насильства є те, що: дії кривдника носять умисний характер; дії кривдника спричиняють економічну, фізичну або психологічну шкоду потерпілій особі; дії кривдника є порушенням прав та свобод людини і громадянина; асиметрія сил, тобто значна перевага сил кривдника (фізичних, психологічних, владних, економічних, тощо) по відношенню до постраждалої особи. Також насильство протікає за циклом і має постійну повторюваність.
В судовому засіданні встановлено, що дії кривдника застосовані до потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , викликали у них побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, та завдали шкоди їх психологічному здоров`ю.
Вина особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчинених правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, окрім пояснень, наданих потерпілими, під час судового розгляду підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення від 08.03.2026 серія ВАД №742760, серія ВАД №742798, серії ВАД №742799, які складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП та містять необхідні відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення адміністративного правопорушення; письмовими заявами потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про вчинене правопорушення; письмовими поясненнями потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ; копією форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства; копіями термінових заборонних приписів стосовно кривдника від 08.03.2026 серія АА №479560 та іншими матеріалами справи.
Зазначені вище докази винуватості особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.
Підстав для закриття провадження, у зв`язку з відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.173-2 КУпАП суддя не вбачає.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, яким є правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. В цьому разі до основного стягнення може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
З врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу, саме таке стягнення враховуючи викладені вище обставини, буде достатньою мірою відповідальності за вчинене правопорушення і відповідатиме меті виховання та запобігання нових правопорушень.
Згідно із ч. 5 ст. 283 КУпАП, постанова суду про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 173-2 і 173-6 цього Кодексу, повинна містити обґрунтування необхідності або відсутності необхідності направлення порушника на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.
Щодо застосування заходів, передбачених ст. 39-1 КУпАП, то суддя враховує, що це право суду, а не обов`язок, оскільки вказана норма, передбачає, що у разі вчинення домашнього насильства суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Враховуючи, що ОСОБА_3 мобілізований та те, що при дослідженні матеріалів справи не встановлено обставин, які б доводили потребу направляти ОСОБА_3 на проходження програми для кривдників, суддя вважає недоцільним застосовувати положення ст. 39-1 КУпАП.
У відповідності до вимог статті 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_3  необхідно стягнути судовий збір.
Доказів наявності підстав для звільнення від сплати судового збору матеріали справи не містять.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 36, 39-1, 40-1, ст.173-2, 283-285, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення яких, на підставі ст. 36 КУпАП, накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.
Роз`яснити, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Суддя          Тарас САЛАЙЧУК