ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/128/26	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПКН Алко 2023» на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 березня 2026 року (суддя Сіпака А.В., повне судове рішення складено 26 березня 2026 року) в справі № 280/128/26 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПКН Алко 2023» до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛПКН Алко 2023» звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - ГУ ПФУ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02 жовтня 2025 року:
№ 00171850901 про застосування штрафних санкцій в розмірі 24 000,00 грн,
№ 00171880901 про застосування штрафних санкцій в розмірі 24 000,00 грн, 
№ 00172260708 про застосування штрафних санкцій в розмірі 2040,00 грн, 
№ 00172250708 про застосування штрафних санкцій в розмірі 90 116,46 грн. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26 березня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
Апелянт вказує на порушення відповідачем процедури призначення фактичної перевірки в тій частині, що наказ про призначення фактичної перевірки не містить: фактичні обставини, які стали підставою для прийняття наказу на проведення фактичної перевірки; яка саме інформація (у тому числі податкова) стала підставою для прийняття наказу про проведення фактичної перевірки відповідно до пп. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, п. 69.27 ст. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України; від якого саме державного органу та/або органу місцевого самоврядування отримана інформація, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, та коли; яким чином така інформація оформлена; відомості про те, в рамках яких контролюючих заходів, ким, коли встановлено невідповідність діяльності ТОВ «ЛПНК Алко 2023» вимогам чинного законодавства; на підставі яких саме відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) встановлені такі факти невідповідності та за який період діяльності; крім того, не уточнено законодавство, контроль за яким покладено на контролюючі органи (не конкретизовано норми права, які порушені ТОВ «ЛПНК Алко 2023», із зазначенням доказів такого порушення).
Зауважує, що лист ДПС України від 14.08.2025 року № 19993/7/99-00-07-03-02-07 не може бути підставою для проведення перевірки на підставі пп. 80.2.2. п. 80.2. ст. 82 ПК України, як й доповідна записка від 19.08.2025 року № 3250/08-01-07-08-06. 
ТОВ «ЛПКН Алко 2023» надавався вичерпний перелік документів, що належать або пов`язані з предметом фактичної перевірки, а податковим органом необґрунтовано та жодним чином не підтверджено зворотне. 
Станом на ранок 22.08.2025 року ТОВ «ЛПКН Алко 2023» підготовлено до перевірки повний пакет документів (в оригіналах та належним чином завірених копіях), який запитувався ревізорами. Однак, упродовж наступних робочих днів, а саме: 22.08.2025 року, 25.08.2025 року, 26.08.2025 року, 27.08.2025 року, 28.08.2025 року, 29.08.2025 року ревізори на перевірку більше не з`являлись. 
У зв`язку з неявкою інспекторів на фактичну перевірку 22.08.2025 року, 25.08.2025 року, 26.08.2025 року, 27.08.2025 року, 28.08.2025 року, 29.08.2025 року на виконання зазначеного запиту ТОВ «ЛПКН Алко 2023» передано повний пакет документів (підтверджується листом за вих. № 28/08/2025 від 28.08.2025 року) інспекторам у приміщенні ГУ ДПС у Запорізькій області.
ТОВ «ЛКПН Алко 2023» не відмовлялося надати необхідні документи для проведення перевірки та жодним чином не ухилялося від їх надання, проведенню перевірки не перешкоджало, а навпаки створило для цього всі необхідні умови. 
Крім того, запит про надання документів без номеру та дати до перевірки підписаний неуповноваженими особами, не містить підстави для надіслання та інформацію, яка їх підтверджує. 
Зауважує, що суд першої інстанції не врахував відсутності вини ТОВ «ЛПНК Алко 2023» у вчиненні правопорушення законодавства, яке інкримінується відповідно до акту перевірки. 
Також вважає, що прийняття одного податкового повідомлення-рішення на сукупність штрафів за декілька порушень є грубим порушенням визначеного законом порядку застосування санкцій. 
На думку апелянта, відсутні порушення ст. 226 ПК України, ч. 16 ст. 62 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального». ТОВ «ЛПНК Алко 2023» не здійснювався продаж алкогольних напоїв без марок акцизного податку. 
Акт фактичної перевірки не містить достатньої інформації, яка дозволяє встановити факт порушення позивачем вимог чинного законодавства з огляду на відсутність будь-якої деталізації виявленого порушення, зокрема, повних реквізитів оглянутої продукції, серед яких номер партії та дата виробництва спірного товару, які в обов`язковому порядку зазначаються на кожній пляшці алкогольного напою. Крім того, в зазначеному акті не вказано про здійснення під час її проведення фотофіксації та/або відеофіксації, в тому числі і алкогольних напоїв, які містять одні й ті самі номери та серії марок акцизного податку 
Також вважає, що запит про надання документів та наказ на проведення перевірки вручені податковим органом не уповноваженій особі позивача, адже продавець ОСОБА_1 , якому вручений наказ, направлення на перевірку та запит про надання документів, не є ні платником податків (директором позивача), ні його уповноваженим представником, що підтверджується зокрема робочою інструкцією продавця продовольчих товарів від 01.02.2023 року. 
Саме по собі посилання на дані системи СОД РРО не є достатнім доказом вчинення порушення. Податковий орган не має права обґрунтовувати штрафи лише витягами з власних баз даних (таблицями за минулий період). Для притягнення до відповідальності за п. 1 ст. 17 Закону про РРО суд зобов`язаний дослідити безпосередньо розрахунковий документ (чек) або його електронну копію, а не просто статистичну інформацію про нього.
Водночас, законодавець не визначив як самостійний склад правопорушення та не встановив відповідальності за видачу розрахункового документу з використанням РРО/ПРРО, в якому не відображається той чи інший елемент наведеного у Положенні змісту, а саме цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку; код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД. Тобто, законодавець визначив обов`язок, за невиконання якого не встановив відповідальність встановленого статтею 17 Закону. 
У відзиві відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена частково з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що на підставі ст. 191, ст.20, пп. 75.1.3 п.75.1 ст.75, пп. 80.2.2, пп. 80.2.5 п.80.2 ст.80, п.69.27 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами), ст. 16 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального” (зі змінами), ст.72 Закону України від 18.06.2024 №3817-ІХ “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального”, наказу Головного управління ДПС у Запорізькій області №1502-п від 21.08.2025 та направлень на проведення фактичної перевірки від 21.08.2025 № 2231, 2232, проведено фактичну перевірку магазину-кафе, що розташований за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, Вознесенівський район, вул. Гагаріна, буд. 4, приміщення 2, 3, в якому здійснює діяльність ТОВ "ЛПКН АЛКО 2023". Перевіряємий період з 01.01.2025 по 29.08.2025.
За результатами фактичної перевірки складено акт №12805/08/01/07/08/45052623 від 01.09.2025. У зв`язку з відмовою платника податків, його законних представників від підписання акта фактичної перевірки, посадовими особами складено акт, що засвідчує факт відмови від отримання примірника акта (довідки) перевірки або неможливості його вручення та підписання №2137/08/01/07/08/45052623 від 01.09.2025.
Згідно з висновками акту перевірки за результатами фактичної перевірки встановлено, що ТОВ "ЛПКН АЛКО 2023" порушено вимоги:
п. 1, п. 2 ст.3 Закону України від 06.07.95 №265/95-ВР „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” (зі змінами та доповненнями), в частині незастосування РРО/ПРРО на загальну суму – 11387,10 грн.;
п. 11 ст.3 Закону України від 06.07.95 №265/95-ВР „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” (зі змінами та доповненнями), в частині використання режиму попереднього програмування найменувань та цін товарів, обліку їх кількості з порушенням порядку встановленого законодавством - відсутність відповідного коду товарної під категорії згідно з УКТ ЗЕД у фіскальних касових чеках при продажу товарів підакцизної групи;
п. 12 ст.3 Закону України від 06.07.95 №265/95-ВР „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” ( зі змінами т доповненнями), в частині порушення ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації на суму - 58959,09 грн.;
п. 85.2 ст. 85 Податкового Кодексу України від 02.12.10 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), в частині не надання до перевірки всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки;
ст. 226 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами), ч.16 ст.62 Закону України від 18 червня 2024 року № 3817-ІХ “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального”, в частині реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка на загальну суму 1404,20 грн.;
ч.7 ст. 16, ч.3 ст.41 Закону України від 18 червня 2024 року № 3817-ІХ “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального” в частині роздрібної торгівлі алкогольними напоями на загальну суму 5579,81 грн. без наявності відповідної ліцензії. 
На підставі акту фактичної перевірки №12805/08/01/07/08/45052623 від 01.09.2025, Головне управління ДПС у Запорізькій області прийняло податкові повідомлення-рішення №00171850901 від 02.10.2025 на суму у розмірі 24 000,00 грн., №00171880901 від 02.10.2025 на суму у розмірі 24 000,00 грн., №00172260708 від 02.10.2025 на суму у розмірі 2040,00 грн.; №00172250708 від 02.10.2025 на суму у розмірі 90 116,46 грн.
Як зазначено у наказі про проведення фактичної перевірки позивача, підставою стала доповідна записка начальника управління податкового аудиту від 19.08.2025 за вих.№ 3250/08-01-07-08-06. В доповідній записці зазначено про отримання інформації згідно листа ДПС від 14.08.2025 вих.№19993/7/99-00-07-03-03-07 щодо встановлення ризиків у діяльності суб`єктів господарювання, які здійснюють продаж товарів, у тому числі підакцизних, у господарських об`єктах під торговою маркою "Leprekon".
Отже, внаслідок отримання інформації від ДПС України про можливі порушення податкового законодавства у сфері діяльності, яку здійснює позивач, виникла обґрунтована та законодавчо встановлена необхідність для контролюючого органу щодо здійснення належного податкового контролю.
Тому суд першої інстанції відхилив доводи позивача в частині відсутності підстав для призначення та проведення фактичної перевірки, а також про порушення контролюючим органом порядку проведення фактичної перевірки.
Щодо суті установлених порушень суд першої інстанції вказав наступне.
Як зазначено в акті перевірки, в фіскальних чеках ПРРО відсутнє цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями.
В свою чергу, на підтвердження вказаних обставин відповідачем надано фіскальні чеки, отримані із СОД РРО у форматі таблиці (з розділами щодо дати і часу операції, локального номера документа, фіскального номера документа, загальної суми, код товару згідно УКТЗЕД, найменування товару), в яких відсутнє цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер МАП, тобто не заповнене) на загальну суму 17398,21 грн. (січень 2025 року- 16043,51 грн. та лютий 2025 року – 1354,70 грн).
Позивач не надав жодних доказів на спростування обставин, викладених в акті перевірки від 01.09.2025 за №12805/08/01/07/08/45052623.
Матеріалами фактичної перевірки згідно з електронними копіями розрахункових документів, що надходять до органів ДПС, встановлено факти реалізації алкогольних напоїв з марками акцизного податку, що повторюються. Такі докази є належними та достатніми для підтвердження факту продажу на господарській одиниці, де здійснює діяльність позивач, алкогольних напоїв. 
На думку суду першої інстанції, оскільки марки акцизного податку дублюються, то це свідчить про порушення приписів пункту 226.7 статі 226 ПК України, пункту 5 Положення №1251, а отже алкогольні напої не можуть вважатися маркованими в порядку, визначеному законодавством, а інформація, зазначена у витязі з СОД РРО може використовуватися контролюючим органом при проведенні фактичної перевірки та висновків про порушення платником податків пункту 2 статті 3 Закону №265/95-ВР. Зазначене є безумовною підставою для застосування до платника податків штрафних (фінансових) санкцій у відповідності до пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР.
Щодо правомірності накладення на позивача штрафних санкцій за проведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій з порушенням використання режиму попереднього програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням зокрема, об`єму та кількості реалізуємого товару суд першої інстанції вказав, що відповідно до копії касового чека 4117364450 від 31.03.2025, роздрукованого о 21 год. 53 хв. на продаж 1 пляшки джину “SouthBankЛондонДрайв” 0,7 л за ціною 339,90 грн., останній дійсно не містить зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД вказаного товару.
Такі обставини свідчать про порушення пункту 11 статті 3 Закону №-265/95-ВР, та є підставою для застосування штрафних санкцій.
Крім того, контролюючим органом у день початку перевірки 21.08.2025 було складено відомості ТМЦ, які знаходились на місці реалізації на суму 58959,09 грн, на які не були надані первинні документи на початок перевірки, які підтверджують походження товару та його оприбуткування. В результаті чого порушено ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації на суму 58959,09 грн. 
Доказів на спростування висновків контролюючого органу, а саме, надання відповідних документів на початок перевірки позивачем не надано. 
Контролюючим органом надано позивачу запит про надання документів, у якому визначено строк не пізніше 10 год.00хв. 22.08.2025. Запит отримано 21.08.2025 продавцем-консультантом ОСОБА_1 .
При цьому, у встановлений строк запитані документи контролюючому органу надано не було. Матеріалами справи підтверджено, що пакет документів на виконання запиту відповідачу було надано 29.08.2025, що підтверджується листом від 28.08.2025 № 28/08/2025.
Матеріали справи не містять доказів надання документів у строки, визначені в запиті, безпосередньо під час проведення перевірки.
Подання документів після завершення перевірочних дій до приміщення контролюючого органу не відповідає вимогам податкового законодавства та не може вважатися належним виконанням обов`язку платника податків.
Згідно Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах ТОВ "ЛПКН АЛКО 2023" для здійснення діяльності в об`єкті торгівлі за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, Вознесенівський район, вул. Гагаріна, буд. 4, приміщення 2, 3, отримало ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями: №08290308202500445 з терміном дії з 25.03.2025; № 082908202400285 терміном дії з 21.03.2024 по 21.03.2025.
За даними інформаційної бази ДПС України, на яку надходять електронні копії розрахункових документів (Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій) встановлено, що ТОВ "ЛПКН АЛКО 2023" в об`єкті торгівлі за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, Вознесенівський район, вул. Гагаріна, буд. 4, приміщення 2, 3, через РРО №4000482342, здійснювало роздрібну торгівлю алкогольними напоями без отримання відповідної ліцензії, опис яких зазначено в додатку до Акту №4. Будь-яких доказів на спростування висновків викладених в акті перевірки з цього приводу позивачем до суду не надано. 
Врахувавши наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 02.10.2025 року № 00171850901, від 02.10.2025 року № 00171880901, від 02.10.2025 року № 00172260708, від 02.10.2025 року № 00172250708.
Суд визнає висновки суду першої інстанції не в повній мірі обґрунтованими, з огляду на наступне. 
Судом встановлено, що наказом ГУ ДПС від 21 серпня 2025 року № 1502-п (а.с. 29 т.1) на підставі, зокрема, підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України у зв`язку з отримання в установленому порядку інформації від державних органів про можливі порушення законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, стосовно суб`єктів господарювання, які здійснюють продаж товарів, у тому числі підакцизних, у господарських об`єктах; доповідної записки начальника управління податкового аудиту ГУ ДПС у Запорізькій області Рулевської Олени від 19.08.2025 №3250/08-01-07-08-06 наказано провести з 21 серпня 2025 року тривалістю не більше 10 діб фактичну перевірку магазину-кафе за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, Вознесенівський район, вул. Гагаріна, 4, приміщення 2, 3, де здійснює діяльність ТОВ «ЛПКН Алко 2023» (ЄДРПОУ 45052623) за період з 01.01.2025 по день закінчення фактичної перевірки, з метою здійснення контролю за дотриманням суб`єктом господарювання вимог законодавства, які є обов`язковими до виконання при здійснення оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами; виявлення порушень установлених правил торгівлі підакцизними товарами; вимог законодавства, що регулює ведення касових операцій; дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами); з питань цін та ціноутворення, а також дотримання вимог інших нормативно-правових актів, що регулюють обіг підакцизних товарів в Україні.
На підставі цього наказу ГУ ДПС видані направлення на проведення перевірки від 21 серпня 2025 року №№ 2231, 2232 (а.с. 30 т.1).
Копія наказу та направлення на перевірку пред`явлені продавцю-консультанту ОСОБА_1 .
За результатами фактичної перевірки складено ГУ ДПС складено акт №12805/08/01/07/08/45052623 від 01 вересня 2025 року (а.с. 35-39 т.1), яким установлено порушення ТОВ «ЛПКН Алко 2023» вимог:
пунктів 1, 2 статті 3 Закону України від «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в частині незастосування РРО/ПРРО на загальну суму 11 387,10 грн;
пункту 11 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в частині використання режиму попереднього програмування найменувань та цін товарів, обліку їх кількості з порушенням порядку встановленого законодавством, а саме відсутності відповідного коду товарної під категорії згідно з УКТ ЗЕД у фіскальних касових чеках при продажу товарів підакцизної групи;
пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в частині порушення ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації на суму 58 959,09 грн;
пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України в частині не надання до перевірки всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки;
статті 226 Податкового кодексу України, частини шістнадцятої статті 62 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» в частині реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка на загальну суму 1404,20 грн;
частини сьомої статті 16, частини третьої статті 41 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» в частині роздрібної торгівлі алкогольними напоями на загальну суму 5579,81 грн без наявності відповідної ліцензії.
Позивачем 15 вересня 2025 року подано заперечення на акт фактичної перевірки (а.с. 40-53 т.1), до яких надано накладні на переміщення, відомості бух обліку з придбання та оприбуткування ТМЦ.
Відповідачем відмовлено у задоволенні заперечень (а.с. 54-59 т.1). 
На підставі наведеного акту перевірки ГУ ДПС 02 жовтня 2025 року прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:
№ 00171850901 про застосування штрафних санкцій в розмірі 24 000,00 грн за порушення статті 226 ПК України, ч. 16 ст. 62 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 8 червня 2024 року №3817-IX на підставі п. 11 ч. 2 ст. 73 Закону №3817-ІХ (а.с. 61 т.1),
№ 00171880901 про застосування штрафних санкцій в розмірі 24 000,00 грн за порушення ч. 7 ст. 16, ч. 3 ст. 41 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 8 червня 2024 року №3817-IX на підставі п. 13 ч. 2 ст. 73 Закону №3817-ІХ (а.с. 63 т.1), 
№ 00172260708 про застосування штрафних санкцій в розмірі 2040,00 грн за порушення п. 85.2 ст. 85 ПК України на підставі ст. 121 ПК України (а.с. 65 т.1), 
№ 00172250708 про застосування штрафних санкцій в розмірі 90 116,46 грн за порушення п. п. 1,2, 11, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР на підставі п. 1, 7 ст. 17 та ст. 20 цього Закону (а.с. 68-69 т.1).
Спірним в цій справі є питання як дотримання контролюючим органом процедури призначення та проведення фактичної перевірки, так й доведеність установлених фактичною перевіркою порушень.
Стосовно питання дотримання контролюючим органом процедури призначення та проведення фактичної перевірки суд зазначає наступне.
Право на проведення перевірки, в тому числі фактичної перевірки, визначено положеннями пункту 75.1. статті 75 та підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі – ПК України), при цьому така перевірка повинна проводитися в межах повноважень контролюючого органу виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.
Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України).
Підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено положеннями статті 80 ПК України.
Вимоги до змісту наказу керівника контролюючого органу про проведення фактичної перевірки встановлені абзацом 3 пункту 81.1 статті 81 ПК України, відповідно до якого в наказі про проведення перевірки зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.
Отже, ПК України закріплює таку обов`язкову вимогу щодо змісту наказу про проведення перевірки як найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, а також необхідність відображення підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом. 
Відтак, під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті зазначення платника податків, який має перевірятися, та чіткого визначення у наказі правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.
Наказ ГУ ДПС у Запорізькій області від 21 серпня 2025 року №1502-п прийнято на підставі підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.
Відповідно до підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:
у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 80.2.2);
у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (підпункт 80.2.5).
Отже, передумовою проведення фактичної перевірки з підстав, передбачених підпунктами 80.2.2, 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є наявність та/або отримання контролюючим органом відповідної інформації, яка свідчить про можливі порушення з боку платника податку порушень вимог законодавства, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 26 березня 2024 року в справі № 420/9909/23 викладено наступний правовий висновок:
«У спорах цієї категорії перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою. У випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому такий наказ не можна вважати протиправним.
Отже, якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, якій містить лише одну фактичну підставу для цього, то зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним.». 
Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 28 травня 2024 року в справі № 280/1431/23 викладено наступний правовий висновок:
«Судова палата наголошує, що оскільки підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлює в одному підпункті статті дві самостійні (окремі) підстави для проведення перевірки, то у наказі про призначення перевірки контролюючий орган поряд з юридичною підставою у вигляді нумераційного позначення зобов`язаний відобразити конкретну з таких двох фактичних підстав, яка і зумовила прийняття рішення про проведення перевірки, або ж обидві, в обсязі, достатньому для ідентифікації однієї з двох (або обох в сукупності у разі їх наявності). Відображення такої фактичної підстави не обов`язково має бути сформульоване тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте, повинна бути чітко визначена та змістовно відповідати правовій нормі.
Тобто, у разі, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стала наявність (отримання) певної інформації, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен щонайменше зазначити про «наявність (отримання) інформації щодо можливого порушення» або ж зазначити реквізити документа, який слугував приводом для призначення перевірки і містить таку інформацію. Аналогічно, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стало здійснення відповідних функцій, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен саме про це зазначити. Відповідно, якщо підставою для призначення перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України стала сукупність фактичних підстав, передбачених цією нормою, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України має це відобразити у вищезазначений спосіб.
Саме такий обсяг інформації у наказі, прийнятому відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, можна вважати мінімально достатнім в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки, оскільки надає платнику податків загальне розуміння про підставу її призначення та відповідний предмет перевірки. Таке інформування про фактичну обставину має бути наведено саме серед підстав для проведення перевірки, тобто перед резолютивною частиною наказу. У разі, якщо наказ відповідає вимогам щодо відображення у ньому мінімально достатнього обсягу інформації щодо підстави для проведення перевірки, такий наказ не може вважатися оформленим з істотним порушенням вимог чинного законодавства. Як наслідок, такий наказ не можна вважати протиправним, оскільки його недоліки в розумінні статті 81 ПК України не є настільки значущими, що ставлять під загрозу можливість реалізації платником податків своїх прав.
Судова палата не може не погодитися з тим, що розкриття змісту та деталізації фактичної обставини, яка стала приводом для прийняття рішення про проведення перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України (до прикладу, щодо якого саме факту отримана інформація або ж у якій сфері можливі порушення, їх характер і докази на підтвердження) відповідала б більш високим стандартам правової визначеності та більш повно б забезпечувала розуміння суб`єктом господарювання причин, що зумовили проведення перевірки, а також кола питань, які можуть бути її предметом, залежно від підстави проведення.
Водночас, як вже зазначалося, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 26 березня 2024 року у справі №420/9909/23, підставою для визнання наказів контролюючого органу або наслідків його реалізації протиправними є не будь-які недоліки, а лише ті, які є істотними і суттєво вплинули на реалізацію прав платника податків. Відсутність детальної конкретизації підстав перевірки не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним. Здійснюючи розгляд конкретної справи та оцінюючи обставини, підстави позову, суд не позбавлений можливості встановити та перевірити дійсну наявність або відсутність підстав для призначення фактичної перевірки згідно з наказом, у якому відображено мінімально допустимий обсяг інформації.».
У спірному випадку у наказі про проведення фактичної перевірки зазначена підстава для призначення перевірки – підпункти 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.
Отже, у наказі про призначення фактичної перевірки зазначені юридичні підстави (підпункти 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України), фактичну підставу проведення перевірки (отримання в установленому порядку інформації від державних органів про можливі порушення законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, стосовно суб`єктів господарювання, які здійснюють продаж товарів, у тому числі підакцизних, у господарських об`єктах; доповідна записка начальника управління податкового аудиту ГУ ДПС у Запорізькій області Рулевської Олени від 19.08.2025 №3250/08-01-07-08-06), а також мета проведення фактичної перевірки - здійснення контролю за дотриманням суб`єктом господарювання вимог законодавства, які є обов`язковими до виконання при здійснення оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами; виявлення порушень установлених правил торгівлі підакцизними товарами; вимог законодавства, що регулює ведення касових операцій; дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами); з питань цін та ціноутворення, а також дотримання вимог інших нормативно-правових актів, що регулюють обіг підакцизних товарів в Україні, які є достатніми для призначення фактичної перевірки у розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки, оскільки надає платнику податків загальне розуміння про підставу її призначення та відповідний предмет перевірки.
Доводи апелянта стосовно відсутності належних та допустимих доказів наявності інформації у контролюючого органу, про яку зазначено в наказі, суд відхиляє як необґрунтовані.
Суд з цього питання зауважує, що наведені висновки Верховного Суду, які враховуються судом відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, дають суду підстави вважати, що зазначення у наказі про призначення фактичної перевірки підставу призначення перевірки - підпункти 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України є мінімально достатнім в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки, то оскільки надає платнику податків загальне розуміння про підставу її призначення та відповідний предмет перевірки. 
Крім того, суд зазначає, що наказ про призначення фактичної перевірки містить посилання на фактичні підстави для проведення перевірки - отримання в установленому порядку інформації від державних органів про можливі порушення законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, стосовно суб`єктів господарювання, які здійснюють продаж товарів, у тому числі підакцизних, у господарських об`єктах; доповідна записка начальника управління податкового аудиту ГУ ДПС у Запорізькій області Рулевської Олени від 19.08.2025 №3250/08-01-07-08-06, копія якої наявна в матеріалах справи. 
Щодо аргументів апелянта про вручення наказу та запиту про надання документів неуповноваженій особі, адже продавець ОСОБА_1 , якому вручений наказ, направлення на перевірку та запит про надання документів, не є ні платником податків (директором позивача), ні його уповноваженим представником, що підтверджується зокрема робочою інструкцією продавця продовольчих товарів від 01.02.2023 року, суд зауважує таке.
За положеннями пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.
Згідно з пунктом 80.7 статті 80 ПК України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції. 
Отже, ПК України пов`язує правомірність проведення фактичної перевірки із виконанням контролюючим органом обов`язку із вручення/пред`явлення визначених пунктом 81.1 статті 81 ПК України документів або платнику податків, або уповноваженій особі, або особі, яка фактично здійснює розрахункові операції.
Згідно з приписами статті 15 ПК України платниками податків є фізичні особи та юридичні особи, які здійснюють свою діяльність через керівника.
Питання визначення уповноважених осіб платника податків унормовано положеннями статті 19 ПК України.
У розумінні приписів пункту 80.2 статті 80 ПК України під особою, яка фактично здійснює розрахункову операцію, слід вважати уповноважену суб`єктом господарювання особу на вчинення дій з приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця (відповідно до поняття «розрахункова операція», наведеного у статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»).
За позицією відповідача, підтриманою судом першої інстанції, фактична перевірка проведена у присутності особи, що здійснювала розрахункові операції від імені позивача, що свідчить про дотримання установленої ПК України процедури проведення фактичної перевірки.
Як вказано вище, фактична перевірка може бути проведена в присутності особи, що фактично здійснює розрахункові операції, при цьому саме цій особі у такому разі вручаються наказ та направлення на проведення фактичної перевірки. 
У спірному випадку копія наказу та направлення на перевірку, як й запит про надання документів, пред`явлені/вручені продавцю-консультанту ОСОБА_1 , тобто особі, яка проводила розрахункові операції.
Верховним Судом у постановах від 22 липня 2021 року у справі № 540/2613/19, від 24 грудня 2025 року у справі №580/4426/25 висловлена наступна позиція: 
«...Не має правового значення наявність чи відсутність оформлених трудових відносин із особою, яка фактично проводить розрахункові операції, оскільки особою уповноваженою на допуск посадових осіб контролюючого органу до перевірки у розумінні наведених вище приписів ПК України вважатиметься і особа, з якою платник податків уклав цивільно-правовий договір, в межах якого надав доручення на вчинення розрахункових операцій, або на інших умовах залучив до виконання відповідних службових обов`язків.
При цьому приписи абзацу сьомого пункту 81.1 статті 81 ПК України зобов`язують особу, яка розписується у направленні, окрім інших реквізитів, проставити посаду, яку вона займає на підприємстві. Відтак, саме указана особа і, відповідно, платник податків несуть відповідальність за достовірність повідомленої ними інформації посадовим особам контролюючого органу щодо того, чи є така особа здійснюючою розрахункові операції.
При цьому вирішуючи питання доведеності того, чи були визначені пунктом 80.2 статті 80 ПК України документи вручені належній особі, судам слід на підставі належних та допустимих доказів з`ясовувати наявність у відповідної особи доручення від роботодавця (в силу виконуваної трудової функції або в силу умов цивільно-правового договору) на проведення розрахункових операцій. Ці обставини можуть бути підтверджені, зокрема, але не виключно, шляхом дослідження умов цивільно-правових договорів, трудової книжки працівника, допиту таких осіб у судовому засіданні.».
Посадова інструкція продавця-консультанта ОСОБА_1 вказує на те, що ця особа уповноважена проводити розрахункові операції від імені ТОВ «ЛПКН Алко 2023», тобто є особою, в присутності якої може бути проведена фактична перевірка.
Відтак, суд відхиляє доводи апелянта про порушення контролюючим органом процедури призначення та проведення фактичної перевірки.
Надаючи оцінку суті виявлених порушень, суд виходить з наступного.
Як вказано вище, фактичною перевіркою встановлені такі порушення:
пунктів 1, 2 статті 3 Закону України від «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в частині незастосування РРО/ПРРО на загальну суму 11 387,10 грн;
пункту 11 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в частині використання режиму попереднього програмування найменувань та цін товарів, обліку їх кількості з порушенням порядку встановленого законодавством, а саме відсутності відповідного коду товарної під категорії згідно з УКТ ЗЕД у фіскальних касових чеках при продажу товарів підакцизної групи;
пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в частині порушення ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації на суму 58 959,09 грн;
пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України в частині не надання до перевірки всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки;
статті 226 Податкового кодексу України, частини шістнадцятої статті 62 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» в частині реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка на загальну суму 1404,20 грн;
частини сьомої статті 16, частини третьої статті 41 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» в частині роздрібної торгівлі алкогольними напоями на загальну суму 5579,81 грн без наявності відповідної ліцензії.
Так, фактичною перевіркою установлено незастосування позивачем РРО/ПРРО на загальну суму 11 387,10 грн, а також використання режиму попереднього програмування найменувань та цін товарів, обліку їх кількості з порушенням порядку встановленого законодавством, а саме відсутності відповідного коду товарної під категорії згідно з УКТ ЗЕД у фіскальних касових чеках при продажу товарів підакцизної групи.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначаються Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР (далі – Закон № 265/95-ВР), дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.
Пунктами 1, 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані, зокрема:
1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;
2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти);
11) проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями. 
Пунктами 1 та 7 статті 17 Закону № 265/95-ВР встановлено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:
у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:
100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;
150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення;
триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.
Згідно зі статтею 8 Закон № 265/95-ВР форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій чи використанням розрахункових книжок, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Форма, зміст та порядок ведення розрахункових документів, а також форма та порядок подання звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій при здійсненні операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Національним банком України.
Копією касового чека 4117364450 від 31 березня 2025 року, роздрукованого о 21 год. 53 хв. на продаж 1 пляшки джину «SouthBankЛондонДрайв» 0,7 л за ціною 339,90 грн доводиться, що фіскальний чек не містить зазначення коду товарної підкатегорії згідно з? ?УКТ ЗЕД реалізованого товару.
Отже, відсутність у розрахунковому документі зазначення коду товарної підкатегорії згідно з?УКТ ЗЕД реалізованого товару є порушенням пункту 11 статті 3 Закону № 265/95-ВР.
Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів затверджене наказом Міністерства фінансів України № 13 від 21 січня 2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2016 року за № 220/28350 (далі – Положення № 13, застосовується у редакції, чинні на час виникнення спірних правовідносин).
Положенням №13 визначено форми і зміст розрахункових документів / електронних розрахункових документів, які в обов`язковому порядку мають надаватися особам, які отримують або повертають товар, отримують послуги або відмовляються від них, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням інтернету, при здійсненні розрахунків суб`єктами господарювання для підтвердження факту: продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів у сфері торгівлі, ресторанного господарства та послуг; здійснення операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, якщо такі операції виконуються не в касах банків; здійснення операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів; приймання комерційними агентами банків та небанківськими надавачами платіжних послуг та їх комерційними агентами готівки для подальшого її переказу з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування (далі - ПТКС), за винятком ПТКС, що дають змогу користувачеві здійснювати виключно операції з отримання коштів. 
Відповідно до пункту 3 розділу І Положення №13 установлені в цьому Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів.
У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий.
Помилки та/або неточності в назві товару, що зазначена в розрахунковому документі, які не призводять до спотворення інформації про розрахункову операцію, не є підставою для визнання такого документа нерозрахунковим.
Пунктом 2 розділу ІІ Положення №13 визначено, що фіскальний чек має містити такі обов`язкові реквізити, зокрема:
найменування суб`єкта господарювання (рядок 1);
назва господарської одиниці - найменування, яке зазначене в документі на право власності або користування господарською одиницею і відповідає довіднику «Типи об`єктів оподаткування» та повідомлене ДПС формою 20-ОПП (рядок 2);
адреса господарської одиниці - адреса, яка зазначена в документі на право власності чи користування господарською одиницею (назва населеного пункту, назва вулиці, номер будинку/офісу/квартири) та повідомлена ДПС формою 20-ОПП (рядок 3);
для СГ, що зареєстровані як платники ПДВ,- індивідуальний податковий номер платника ПДВ, який надається згідно з Кодексом; перед номером друкуються великі літери «ПН» (рядок 4);
для СГ, що не є платниками ПДВ,- податковий номер або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті), перед яким друкуються великі літери «ІД» (рядок 5);
якщо кількість придбаного товару (обсяг отриманої послуги) не дорівнює одиниці виміру,- кількість, вартість одиниці виміру придбаного товару (отриманої послуги) (рядок 6);
код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством) (рядок 7);
цифрове значення штрихового коду товару (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством, а у разі непередбачення - за бажанням платника) (рядок 8);
цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) на алкогольні напої або унікальний ідентифікатор електронної марки акцизного податку, або серійний номер електронної марки акцизного податку (зазначаються у випадках, передбачених законодавством) (рядок 9).
Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Положення №13 рядки 6-11 фіскального чека повторюються відповідно до кількості різних найменувань товарів (послуг), які оплачені за одним фіскальним чеком. 
Отже, відсутність у розрахунковому документі обов`язкових реквізитів (зокрема номера розрахункового документу, товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, цифрового значення штрихового коду товару, коли відповідно до чинного законодавства це є обов`язковим, має наслідком те, що такий документ не прийматиметься як розрахунковий. 
Крім того, на виконання пункту 80.4 статті 80 ПК України, відповідно до якої перед початком фактичної перевірки з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція, контролюючим органом проведена контрольна розрахункова операція, за наслідками якої видано розрахунковий документ, який не містить обов`язкові реквізити (номер фіскального чека).
Відтак, оскільки касовий чек 4117364450 від 31 березня 2025 року не містить зазначення коду товарної підкатегорії згідно з? УКТ ЗЕД реалізованого товару, тобто не містить обов`язкового реквізиту, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність цього порушення та, відповідно, про правомірність застосування до позивача штрафних санкцій за порушення пунктів 1, 2, 11 статті 3 Закону №265/95-ВР.
Щодо порушення позивачем пункту 12 статті 3 №265/95-ВР в частині неведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, на суму 58 959,09 грн, та також пункту 85.2 статті 85 ПК України в частині не надання до перевірки всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, суду зазначає таке.
Судом встановлено, що контролюючим органом 21 серпня 2025 року особі, яка проводить розрахункові операції від імені позивача, - продавцю ОСОБА_1 вручено надано позивачу запит про надання документів, у якому визначено строк не пізніше 10 год. 00 хв. 22 серпня 2025 року (а.с. 31 т.1). 
У встановлений строк запитані документи позивачем контролюючому органу не надано.
Запитувані документи надано позивачем відповідачу 29 серпня 2025 року, що підтверджено листом від 28 серпня 2025 року № 28/08/2025 (а.с. 32-34 т.1).
В матеріалах справи відсутні докази надання позивачем документів, які запитані контролюючим органом, у строк, визначений в запиті, безпосередньо під час проведення перевірки.
Відповідачем у першій день перевірки 21 серпня 2025 року складено відомості ТМЦ, які знаходились на місці реалізації, на суму 58 959,09 грн, на які не надані первинні документи на початок перевірки, які підтверджують походження товару та його оприбуткування.
Позивачем не спростовано висновок контролюючого органу про не надання документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, на початок перевірки. 
Відповідно до абзаців першого та другого пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України.
Згідно з пункту 44.3 статті 44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством термінів, але не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого ПК України граничного терміну подання такої звітності та документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - не менш як 1095 днів з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - не менш як 1095 днів з дня завершення терміну їх дії).
Пунктом 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані, зокрема:
суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані, зокрема, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння). 
Відтак, обов`язок щодо ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів, здійснення продажу лише тих товарів, що відображені в такому обліку, покладається саме на суб`єкта господарювання, який здійснює розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі.
Статтею 20 Закону № 265/95-ВР установлено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2021 року № 496, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02 листопада 2021 року за № 1411/37033 (далі - Порядок №496).
Пунктом 2 розділу I Порядку № 496 визначено, що документи, які підтверджують облік та походження товарів - Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку), та первинні документи; первинні документи - опис залишку товарів на початок обліку, накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару (найменування суб`єкта господарювання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) або код згідно з ЄДРПОУ суб`єкта господарювання, серія та номер паспорта / номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті), дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару.
Пунктом 2 розділу IІ Порядку № 496 визначено, що облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку. ФОП, яка здійснює діяльність у декількох місцях продажу (господарських об`єктах), веде облік товарних запасів також за кожним окремим місцем продажу (господарським об`єктом) на підставі первинних документів, які підтверджують отримання товарів такою ФОП або окремим місцем продажу (господарським об`єктом), та/або первинних документів на внутрішнє переміщення товарів між ФОП та його окремими місцями продажу (господарськими об`єктами). Первинні документи на внутрішнє переміщення товарів є невід`ємною частиною такого обліку. Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.
Пунктом 10 розділу II Порядку № 496 встановлено, що Форма обліку, первинні документи на товари мають зберігатися у місці продажу (господарському об`єкті) до моменту вибуття останньої одиниці товару, відображеної в таких первинних документах. Такі документи щомісячно групуються в хронологічному порядку їх відображення у Формі обліку та/або підшиваються для подальшого зберігання разом із Формою обліку, в якій інформацію про такі документи відображено. Форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. У разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадові особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби). Такі документи надаються особисто ФОП або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті такої ФОП).
Як вже зазначалось вище під час проведення перевірки контролюючим органом встановлено факт реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку та ненадання під час перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу, на загальну суму 58 959,09 грн, що є порушенням пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР. Вказане підтверджується актом перевірки, актом зняття залишків товару.
Верховним Судом у постанові від 03 березня 2026 року №140/6980/24 викладено висновок, відповідно до якого за змістом статті 20 Закону №265/95-ВР суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) ненадання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Таким чином, ненадання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться в місці продажу (господарському об`єкті), є підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону № 265/95-ВР.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11.01.2024 у справі №420/12275/22.
Враховуючи наведений висновок Верховного Суду відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, суд зауважує, що оскільки позивачем на початок проведення перевірки не надано контролюючому органу документи, що підтверджують облік товарів, що знаходяться в місці продажу (господарському об`єкті), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність порушення відповідачем пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР та про правомірність застосування контролюючим органом штрафних санкцій податковим повідомленням-рішенням № 00172250708 в розмірі 90 116,46 грн за порушення пунктів 1, 2, 11, 12 статті 3 Закону №265/95-ВР. 
Стосовно застосування до позивача штрафних санкцій податковим повідомленням-рішенням № 00172260708 в розмірі 2040,00 грн за порушення пункту 85.2 статті 85 ПК України суд зазначає таке. 
Згідно з пунктом 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки. 
Відповідно до пункту 121.1 статті 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, -
тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.
Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, -
тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 2040 гривень.
Відповідно до пункту 44.6 статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Вище судом встановлено, що контролюючим органом 21 серпня 2025 року особі, яка проводить розрахункові операції від імені позивача, - продавцю ОСОБА_1 вручено надано позивачу запит про надання документів, у якому визначено строк не пізніше 10 год. 00 хв. 22 серпня 2025 року. 
У встановлений строк запитані документи позивачем контролюючому органу не надано.
Запитувані документи надано позивачем відповідачу 29 серпня 2025 року, що підтверджено листом від 28 серпня 2025 року № 28/08/2025, а також до заперечень на акт перевірки.
Оскільки позивачем до закінчення проведення перевірки, а також до заперечень на акт перевірки надані контролюючому органу документи, суд доходить до висновку про відсутність в діях позивача порушення вимог пункту 85.2 статті 85 ПК України та, відповідно, про протиправність застосування до позивача штрафних санкцій податковим повідомленням-рішенням № 00172260708 в розмірі 2040,00 грн за порушення пункту 85.2 статті 85 ПК України.
Наступним є порушення статті 226 ПК України, частини шістнадцятої статті 62 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» в частині реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка на загальну суму 1404,20 грн.
Так, в акті фактичної перевірки вказано, що відповідно до бази даних ДПС України (СОД РРО) протягом перевіряємого періоду встановлено створення в ПРРО розрахункових документів при продажу алкогольних напоїв на загальну суму 17 398,21 грн, які повинні маркуватися марками акцизного податку без належного цифрового значення штрихового коду МАП. У відповідній графі почекових даних РРО відсутня інформація належного цифрового значення штрихового коду МАП.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 18 червня 2024 року № 3817-IX (далі - Закон № 3817-ІХ, застосовується у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який набув чинності 27 липня 2024 року.
Частиною першою статті 62 Закону №3817-ІХ установлено, що маркування алкогольних напоїв (крім товарів (продукції), зазначених у статті 63 цього Закону), які реалізуються в Україні, здійснюється відповідно до Закону України "Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів" з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом, та має містити таку інформацію:
1) загальна назва алкогольного напою або офіційна назва спиртного напою, власна назва товару (продукції);
2) найменування та місцезнаходження оператора ринку харчових продуктів, відповідального за надання інформації про алкогольний напій, а для алкогольних напоїв, ввезених на митну територію України, - найменування та місцезнаходження імпортера.
Штриховий код повинен бути нанесений на етикетку або контретикетку, або пляшку (інший посуд) (частина друга статті 62 Закону №3817-ІХ).
Штриховий код товару (продукції), графічний елемент електронної марки акцизного податку наносяться на етикетку або контретикетку, або корок, або пляшку (інший посуд) алкогольного напою. Економічний оператор має право самостійно визначити місце нанесення графічного елемента електронної марки акцизного податку, враховуючи особливості обладнання та виробничі можливості (частина третя статті 62 Закону №3817-ІХ).
Відповідно до частини шістнадцятої статті 62 Закону №3817-ІХ алкогольні напої, що виробляються в Україні, та алкогольні напої, що ввозяться на митну територію України, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законом. 
Згідно з пунктом 11 частини другої статті 73 Закону №3817-ІХ до суб`єктів господарювання за вчинені правопорушення застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в таких розмірах: виробництво та/або зберігання, та/або транспортування, та/або реалізація фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, без паперових марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими паперовими марками акцизного податку (крім випадків, передбачених законодавством, та випадків, якщо маркування марками акцизного податку таких алкогольних напоїв не передбачено зовнішньоекономічним договором (контрактом) - 200 відсотків вартості таких товарів (продукції), але не менше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.
У розумінні підпункту 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.
Статтею 226 ПК України установлено, що у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару (пункт 226.1).
Виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України (пункт 226.3).
Маркуванню підлягають усі (крім зазначених у пункті 226.10 цієї статті) алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об`ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового до 8,5 відсотка об`ємних одиниць не здійснюється (пункт 226.5).
Кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв (пункт 226.7).
Згідно з пунктом 226.9 статті 226 ПК України вважаються такими, що немарковані:
алкогольні напої, тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, з підробленими марками акцизного податку;
алкогольні напої, тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції;
вироблені в Україні алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари;
алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки;
сигарети, цигарки та сигарили, що вироблені після 1 січня 2021 року, в яких кількість одиниць у пачці (упаковці) не відповідає кількості одиниць, зазначеній на марках акцизного податку;
рідини, що використовуються в електронних сигаретах, вироблених до 1 січня 2021 року.
Пунктом 5 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1251, (далі - Положення № 1251) установлено, що на марки акцизного податку наноситься голографічний захисний елемент шириною 5 міліметрів, який містить спектральну мітку.
Марка для алкогольних напоїв повинна містити двомірний штрих-код швидкого реагування (далі - QR-код) та лінійний штрих-код (далі - штрих-код).
На кожну марку наносяться такі реквізити:
слова “УКРАЇНА”, “МАРКА АКЦИЗНОГО ПОДАТКУ”, “ТЮТЮНОВІ ВИРОБИ” (для тютюнових виробів);
позначення виду марки, що складається із слів та літер “алкоголь вітчизняний (лікеро-горілчана продукція)” - “АВ ЛГП”, “алкоголь вітчизняний (виноробна продукція)” - “АВ ВП”, “алкоголь імпортний (лікеро-горілчана продукція)” - “АІ ЛГП”, “алкоголь імпортний (виноробна продукція)” - “АІ ВП”, “тютюн вітчизняний (сигарети з фільтром)” - “ТВ ЗФ”, “тютюн вітчизняний (сигарети без фільтра, цигарки)” - “ТВ БФ”, “тютюн вітчизняний (сигарили)” - “ТВ СГ”, “тютюн імпортний (сигарети з фільтром)” - “ТІ ЗФ”, “тютюн імпортний (сигарети без фільтра, цигарки)” - “ТІ БФ”, “тютюн імпортний (сигарили)” - “ТІ СГ”, “тютюн вітчизняний (інші вироби)” - “ТВ ІНШІ”, “тютюн імпортний (інші вироби)” - “ТІ ІНШІ”, “тютюновмісні вироби для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням вітчизняні” - “ТВЕН В”, “тютюновмісні вироби для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням імпортні” - “ТВЕН І”, “рідина імпортна” - “РІ”, “рідина вітчизняна” - “РВ”;
індекс регіону України (згідно з додатком), що відповідає місцезнаходженню виробника продукції, позначений двома цифрами (для маркування вітчизняної продукції), серія із чотирьох літер і шестизначний номер, два двозначних числа (місяць і рік, у якому вироблено марки для алкогольних напоїв) або двозначне та однозначне числа (рік і квартал, у якому вироблено марки для тютюнових виробів, тютюновмісних виробів для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням і рідин, що використовуються в електронних сигаретах) через скісну риску, сума акцизного податку (для алкогольних напоїв), сплаченого за одиницю продукції, з точністю до тисячного знака, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв, кількість штук у пачці або упаковці (для сигарет, цигарок та сигарил);
реквізити покупця марки (зазначаються на марках для алкогольних напоїв): для юридичних осіб - код згідно з ЄДРПОУ, для фізичних осіб - підприємців - код, який відображає реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті);
QR-код та штрих-код (зазначаються на марках для алкогольних напоїв).
Штрих-код містить інформацію про серію та номер марки. 
QR-код містить інформацію про серію та номер марки, реквізити покупця марки: для юридичних осіб - код згідно з ЄДРПОУ, для фізичних осіб - підприємців - код, який відображає реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органові і мають відмітку в паспорті), та посилання на веб-ресурс для перевірки марки.
QR-код також може містити інформацію про геш-послідовність.
Інформаційні набори даних для генерації QR-кодів та штрих-кодів, що наносяться на марку для алкогольних напоїв, генеруються ДПС та передаються підприємству-виробнику з використанням засобів захисту інформації у зведеній заявці-розрахунку.
Відтак, кожна марка акцизного податку є індивідуальною.
Згідно з пунктом 20 Положення №1251 вважаються такими, що немарковані, алкогольні напої, тютюнові вироби, тютюновмісні вироби для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням і рідини, що використовуються в електронних сигаретах, у випадках, визначених пунктом 226.9 статті 226 Податкового кодексу України, а також алкогольні напої з марками, що мають такі пошкодження:
пошкодження, які унеможливлюють встановлення реквізитів, передбачених абзацом сьомим пункту 5 цього Положення;
наявність відкритого надриву з краю марки, розмір якого (ширина, довжина) перевищує такі значення: вертикальний надрив - 4 х 10 міліметрів; горизонтальний - 4 х 20 міліметрів; діагональний - 4 х 18 міліметрів (довжина діагонального розриву визначається як прямокутна проекція);
пошкодження, внаслідок яких зменшилася довжина марки на 10 чи більше міліметрів або ширина марки - на 5 чи більше міліметрів;
відсутність кута марки площею більше ніж 150 кв. міліметрів, довжина меншої сторони якого становить більше ніж 10 міліметрів.
Пунктом 228.9 статті 228 ПК України передбачено, що відповідальність за недодержання порядку маркування, продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, несплату чи несвоєчасну сплату податку несуть виробники (замовники), імпортери, продавці таких товарів та їх посадові особи відповідно до закону. 
Контролюючим органом в акті перевірки вказано, що в фіскальних чеках ПРРО відсутнє цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями, на підтвердження чого контролюючим органом надано фіскальні чеки, отримані із СОД РРО, у форматі таблиці (з розділами щодо дати і часу операції, локального номера документа, фіскального номера документа, загальної суми, код товару згідно з УКТЗЕД, найменування товару), в яких відсутнє цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер МАП, тобто не заповнене) на загальну суму 17 398,21 грн (січень 2025 року - 16043,51 грн та лютий 2025 року – 1354,70 грн).
Крім того, фактичною перевіркою встановлено факти реалізації алкогольних напоїв з марками акцизного податку, що повторюються.
Як вказано вище, відповідач доводить відсутність у фіскальних чеках, виданих позивачем, цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями фіскальними чеками, отриманими із СОД РРО, на загальну суму 17 398,21 грн (січень 2025 року - 16 043,51 грн, лютий 2025 року - 1354,70 грн).
Позивачем не спростовуються жодними доказами ці обставини, проте за позицією позивача контролюючим органом протиправно застосовано інформацію СОД РРО.
В цьому випадку в ході фактичної перевірки відповідачем застосована інформація із Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (СОД РРО) та установлено, що у січня та лютому 2025 року позивач проводив через РРО розрахункові операції щодо роздрібної торгівлі підакцизними товарами, при цьому видавав розрахункові документи (фіскальні чеки) невстановленої форми, оскільки у них був відсутній обов`язковий реквізит - цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (серія та номер).
Пунктом 72.1 статті 72 ПК України установлено, що для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла: 72.1.1.4. про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі електронні копії розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів. Для цілей цього підпункту терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".
Згідно з пунктами 74.1, 74.3 статті 74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.
Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової політики.
Наказом Міністерства фінансів України від 05 серпня 2020 року №477, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09 листопада 2020 року за №1096/35379, затверджено Порядок функціонування Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (далі - Порядок СОД РРО).
Згідно з пунктами 1, 2, 4, 6 розділу ІІ цього Порядку СОД РРО - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних РРО та ПРРО (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених РРО та ПРРО), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів.
СОД РРО розташована в ДПС та використовується в межах повноважень посадовими особами органів ДПС для виконання завдань та функцій, визначених Податковим кодексом України.
СОД РРО забезпечує, зокрема, збереження документів, створених РРО, що переведені у фіскальний режим роботи (пункт 5).
База даних призначена для зберігання, зокрема, даних, що були отримані від РРО, у відкритому вигляді, в тому числі даних про проведені розрахункові операції через РРО та електронні розрахункові документи, фіскальні звітні чеки, фіскальні звіти.
Збір, зберігання та використання електронних копій розрахункових документів, перевірку справжності та достовірності розрахункових документів забезпечує інформаційна система СОД РРО. Згідно з визначенням, наведеним у статті 2 Закону №265/95-ВР, саме електронні копії розрахункових документів можуть використовуватися контролюючими органами як податкова інформація та під час проведення перевірок платників податків.
Контролюючим органом, який має безпосередній доступ до СОД РРО та електронних копій розрахункових документів, створених на господарському об`єкті, що перевірявся, долучено до акту перевірки копії відповідних розрахункових документів (фіскальних чеків), які створювалися/видавалися при здійсненні розрахункових операцій з продажу підакцизних товарів (алкогольних напоїв).
Відтак, інформація, зазначена у витязі з СОД РРО може використовуватися контролюючим органом при проведенні фактичної перевірки та висновків про порушення платником податків пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР, тому є належним доказом порушення платником податків вимог законодавства та підставою для застосування до платника податків штрафних (фінансових) санкцій відповідно до пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2025 року у справі №120/11036/23, від 16 січня 2025 року у справі №240/24491/23, від 09 вересня 2024 року у справі №280/6832/23.
Відтак, доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими, а висновок суду першої інстанції про правомірність застосування до позивача штрафних санкцій податковим повідомленням-рішення № 00171850901 є правильним.
Також контролюючим органом встановлено порушенням частини сьомої статті 16, частини третьої статті 41 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» в частині роздрібної торгівлі алкогольними напоями на загальну суму 5579,81 грн без наявності відповідної ліцензії.
За інформацією Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах ТОВ «ЛПКН Алко 2023» для здійснення діяльності в об`єкті торгівлі за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, Вознесенівський район, вул. Гагаріна, 4, приміщення 2, 3, отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями №08290308202500445 з терміном дії з 25 березня 2025 року; № 082908202400285 терміном дії з 21 березня 2024 року по 21 березня 2025 року.
За даними СОД РРО ТОВ «ЛПКН Алко 2023» в об`єкті торгівлі за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, Вознесенівський район, вул. Гагаріна, 4, приміщення 2, 3, через РРО №4000482342 здійснювало роздрібну торгівлю алкогольними напоями без отримання відповідної ліцензії, опис яких зазначено в додатку до акту №4. 
Відповідно до частини третьої статті 41 Закону № 3817-IX на кожний вид господарської діяльності надається окрема ліцензія, крім випадків, передбачених цим Законом. 
За положеннями частини сьомої статті 16 Закону № 3817-IX роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин), а для малих виробників виноробної продукції - алкогольними напоями без додавання спирту (вин виноградних, вин плодово-ягідних, напоїв медових), у тому числі через мережу Інтернет, може здійснюватися суб`єктами господарювання, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. 
Частиною першою статті 73 Закону №3817-ІХ установлено, що за порушення цього Закону щодо виробництва, обігу та зберігання спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального суб`єкти господарювання притягаються до відповідальності згідно із законом.
Для обрахунку штрафних санкцій, передбачених цією статтею, використовується розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законом на 1 січня звітного (податкового) року, в якому виявлено порушення.
До суб`єктів господарювання за вчинені правопорушення застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в таких розмірах: роздрібна торгівля пальним без наявності ліцензії - 200 відсотків вартості реалізованих товарів (продукції), але не менше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року (пункт 13 частини другої статті 73 Закону №3817-ІХ).
Враховуючи, що строк дії ліцензії ТОВ «ЛПКН Алко 2023» на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 082908202400285 закінчився 21 березня 2025 року, а термін дії ліцензії №08290308202500445 розпочався 25 березня 2025 року, а також доведення факту здійснення позивачем роздрібної торгівлі в період відсутності ліцензії роздрібної торгівлі алкогольними напоями, є доведеним склад порушення позивачем частини сьомої статті 16 Закону № 3817-IX та, відповідно, правомірність застосування до позивача штрафних санкцій податковим повідомленням-рішенням № 00171880901.
Суд відхиляє доводи апелянта про неврахування відсутності вини ТОВ «ЛПНК Алко 2023» у вчиненні правопорушення законодавства, яке інкримінується відповідно до акту перевірки, адже вище судом зроблено висновок про наявність в діях позивача порушень вимог законодавства, крім пункту 85.2 статті 85 ПК України, а позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги, не вказує про відсутність вини, а взагалі заперечує факт порушення вимог законодавства. 
Також є безпідставним аргумент апелянта про те, що прийняття одного податкового повідомлення-рішення на сукупність штрафів за декілька порушень є грубим порушенням визначеного законом порядку застосування санкцій, позаяк не ґрунтується на вимогах законодавства. 
Є незмістовними посилання апелянта на дефектність акту фактичної перевірки, оскільки судом не встановлено суттєвих недоліків акту фактичної перевірки, які б позбавляли такий акт статусу належного та допустимого доказу.
Покликання апелянта на протиправність застосування відповідачам СОД РРО спростовані висновками суду, наведеними вище.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Оскільки суд дійшов висновку про протиправність застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 2400 грн податковим повідомленням-рішенням № 00172260708 за порушення пункту 85.2 статті 85 ПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в цій частині із ухваленням нового рішення про задоволення цієї частини позовних вимог.
В іншій частині позовних вимог судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав скасування рішення в цій частині не вбачається.
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 139 КАС України При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
За положеннями частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. 
У зв`язку з частковим скасування судового рішення суд змінює розподіл судових витрат, виходячи з наступного розрахунку.
Розмір задоволених позовних вимог складає 1,71% від суми позову.
При поданні позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 13 312,00 грн, тому на користь позивача суд стягує судовий збір за подання позову у розмірі 227,64 грн (1,71% від 13 312,00 грн).
При поданні апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір у розмірі 15 974,40 грн, тому на користь позивача суд стягує судовий збір за подання позову у розмірі 273,16 грн (1,71% від 15 974,40 грн).
Загальна сума судового збору, що має бути стягнута на користь позивача, становить 500,80 грн.
Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПКН Алко 2023» на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 березня 2026 року в справі №280/128/26 задовольнити частково.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 березня 2026 року в справі №280/128/26 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПКН Алко 2023» до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень скасувати в частині відмови у задоволенні позовних про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення № 00172260708 від 02 жовтня 2025 року.
Ухвалити в скасованій частині нове рішення.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 00172260708, прийняте Головним управлінням ДПС у Запорізькій області 02 жовтня 2025 року, про застосування до товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПКН Алко 2023» штрафних санкцій в розмірі 2400 грн.
В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 березня 2026 року в справі № 280/128/26 залишити без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (ЄДРПОУ 44118663, проспект Соборний, 166, м. Запоріжжя, 69035) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПКН Алко 2023» (ЄДРПОУ 45052623, вул. Молочна, 71, м. Запоріжжя, 69060) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 500 (п`ятсот) грн 80 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 17 червня 2026 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено 17 червня 2026 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва 

суддя В.Є. Чередниченко 

суддя С.М. Іванов