Справа № 555/651/26
Номер провадження 2/555/666/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

05 травня 2026 року 
Березнівський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді - Мельничук Н. В.
при секретарі Кравчук С. Я., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача.
В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що 29.05.2025 року о 13 год. 30 хв., на 62 км а/д М-06 Київ Чоп, відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Vovlo FH 460 д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом Schwarzmueller SAC-3/E, скоїв дорожньо-транспортну пригоду, зіткнувшись із автомобілем Mercedes-Benz Vito 108CDI, що призвело до пошкоджень механічних транспортних засобів з матеріальними збитками.Постановою Макарівського районного суду Київської області від 04.07.2025 по справі № 370/1614/25 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.Згідно трудового договору від 19 січня 2024 року, станом на 29 травня 2025 року ОСОБА_2 перебували з ним у трудових відносинах на посаді водія автотранспортних засобів.Автомобіль Vovlo FH 460 д.н.з. НОМЕР_1 , яким 29.05.2025 керував відповідач, та який було пошкоджено внаслідок ДТП, належить йому на праві приватної власності, відповідно йому завдано майнової шкоди. Вартість ремонту автомобіля становить 255 178,53 грн. (двісті п`ятдесят п`ять тисяч сто сімдесят вісім грн. 53 коп.), що підтверджується відповідними накладними, чеками та актами виконаних робіт.

ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
26 березня 2026 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрите загальне позовне провадження у справі.
14 квітня 2026 року від представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Штундер  Л.В . надійшов відзив на позовну заяву в якому вона вказала, що ОСОБА_2 , працюючи на посаді водія автотранспортних засобів, під час виконання трудових обов`язків скоїв ДТП, завдав майнової шкоди, однак враховуючи, що посада водія з огляду на Перелік № 447/24 не належить до категорії працівників, з якими згідно зі статтею 135-1 КЗпП України може бути укладений договір про повну матеріальну відповідальність та позивачем не доведено можливість покладення на відповідача повної матеріальної відповідальності за завдану шкоду, ОСОБА_2 не може нести матеріальну відповідальність у повному розмірі за завдання шкоди, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином .
ВІдповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з"явився,представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Штундер Л.В. подала до суду заяву , в якій просить розглядати справу без її участі та без участі відповідача, в задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю.
Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і необхідність відмовити в задоволенні позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що 29.05.2025 року о 13 год. 30 хв., на 62 км а/д М-06 Київ Чоп, відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Vovlo FH 460 д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом Schwarzmueller SAC-3/E, скоїв дорожньо-транспортну пригоду, зіткнувшись із автомобілем Mercedes-Benz Vito 108CDI, що призвело до пошкоджень механічних транспортних засобів з матеріальними збитками.
Постановою Макарівського районного суду Київської області від 04.07.2025 по справі № 370/1614/25 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно трудового договору від 19 січня 2024 року, станом на 29 травня 2025 року ОСОБА_2 перебували з ОСОБА_3 у трудових відносинах на посаді водія автотранспортних засобів.
Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику.
У статті 131 КЗпП України зазначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи, і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації вживати заходів до запобігання шкоді.
Відповідно до статті 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.
У статті 134 КЗпП України визначено випадки, за наявності яких, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, зокрема, коли: - між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей (пункт 1); - майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами (пункт 2); - відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків (пункт 6).
Згідно зі статтею 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність можуть бути укладені підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які, зокрема, займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Таким нормативно-правовим актом є Постанова Державного комітету Ради Міністрів СРСР по праці та соціальним питанням від 28 грудня 1977 року № 447/24 «Про затвердження переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, а також типового договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність», яка на час розгляду справи є чинна.
При розгляді справ про матеріальну відповідальність за письмовим договором про повну матеріальну відповідальність суд зобов`язаний перевірити, чи належить працівник до категорії осіб, з якими відповідно до статті 135-1 КЗпП може бути укладено такий договір, та чи був він укладений. За відсутності цих умов працівник несе лише обмежену матеріальну відповідальність, якщо законом не передбачено інше.
Схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 29 жовтня 2020 року у справі № 264/2076/17.
Обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (стаття 138 КЗпП України).
Договори про повну матеріальну відповідальність з працівниками, чиї посади (виконувана робота) в Переліку № 447/24 не зазначені, або якщо у змісті трудової функції працівника відсутні перелічені обов`язки, юридичної сили не мають і не можуть бути підставою для покладання матеріальної відповідальності у повному розмірі заподіяної з вини робітника шкоди.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 303/3693/15-ц (провадження № 61-5969св18) та від 29 жовтня 2020 року у справі № 264/2076/17 (провадження № 61-1146св19).
Посада водія не входить до Переліку № 447/24 і такі трудові функції не передбачають таких дій як незабезпечення збереження цінностей, які були передані працівнику для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва.
За змістом позовних вимог ОСОБА_2 , працюючи на посаді водія автотранспортних засобів, під час виконання трудових обов`язків скоїв ДТП, завдав майнової шкоди, однак враховуючи, що посада водія з огляду на Перелік № 447/24 не належить до категорії працівників, з якими згідно зі статтею 135-1 КЗпП України може бути укладений договір про повну матеріальну відповідальність та позивачем не доведено можливість покладення на відповідача повної матеріальної відповідальності за завдану шкоду, ОСОБА_2 не може нести матеріальну відповідальність у повному розмірі за завдання шкоди, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Ідентичні правові висновки Верховного Суду були викладені у постанові від 29 грудня 2025 року у справі № 947/39286/23 (провадження № 61-2073св25) та мають враховуватись судом першої інстанції при вирішенні даного спору, зважаючи на вимоги ч. 4 ст. 263 ЦК України.

Керуючись, ст.ст.175, 177 ЦПК України, суд,- 

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Березнівський районний суд.

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_2 , Адресса: АДРЕСА_1 

Відповідач: ОСОБА_2 , код НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 

  Суддя:	  	    Мельничук Н. В.