КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року

справа № 753/19117/23

провадження № 22-ц/824/1333/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Музичко С.Г.,
суддів: Кирилюк Г.М., Сушко Л.П.
при секретарі: Яхно П.А.

учасники справи:
позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС»
відповідач - ОСОБА_1 
третя особа Страхова компанія «Просто Страхування»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» - Сечко Сергія Володимировича на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 22 квітня 2025 року, постановлене під головуванням судді Кулика С.В., у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа Страхова компанія «Просто Страхування» про стягнення заборгованості суми сплаченого страхового відшкодування,-
ВСТАНОВИВ:
До Дарницького районного суду м. Києва, звернувся представник ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування позову зазначено, що 25.04.2021 року о 18 год.30 хв., по вул. Рогнідинська. 8/10 у м. Києві сталося ДТП за участю транспортних засобі «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 .
Внаслідок зазначеного ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. На момент ДТП між позивачем та ОСОБА_2 , було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 111695а0кга від 02.09.2020 року. Згідно договору страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язанні з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_2 . 
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.06.2021 року по справі № 752/12482/21 водія транспортного засобу «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 - ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована за договором-полісом №АР8103492 в АТ «Просто Страхування». Страхувальник своєчасно звернувся до позивача з заявою про подію та виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу від 05.05.2021 року. Позивач сплатив суму страхового відшкодування в розмірі 563331,39 грн. АТ «Просто Страхування» виплатило на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 28414,29 грн. Враховуючи, що страхова виплата в повному обсязі не покрила завдану шкоду, позивач отримав право вимоги на таке відшкодування. Сума виплати страхового відшкодування, яке повинен сплатити відповідач позивачу складає 21225,73 грн.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 22 квітня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» - Сечко Сергій Володимирович звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову.
Вимоги обґрунтовані тим, що страхувальник своєчасно звернувся до апелянта із заявою про подію та виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу.
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, яка ним одержана від страховика.
Оскільки вартість майнового збитку, завданого власнику автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений апелянту розмір страхового відшкодування, то з відповідача як винної особи, на користь скаржника підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що позивач намагається включити у суму страхового відшкодування кошти, витрачені на безпідставне придбання і зміну деталей, які не були пошкоджені і не могли бути пошкоджені в ДТП.
Апелянт порушив вимогу Закону щодо обов`язку довести обґрунтованість обчисленої ним вартості відновлювального ремонту.
Крім того, зазначає, що скаржник порушив вимоги договору добровільного страхування наземного транспорту, у якому зазначено, що страховик не відшкодовує вартість витрат, пов`язаних з усунення прихованих дефектів, завданих ТЗ внаслідок страхового випадку.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити без задоволення.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що загальний розмір збитків (56 331,39 грн) не перевищує встановлений договором ліміт відповідальності страховика, обов`язок відшкодування такої шкоди повністю покладається на страховика, а не на страхувальника. При цьому суд враховує, що на час розгляду справи, суду не було надано належних та допустимих доказів того, що позивач звертався до АТ «Просто Страхування» з вимогою про доплату страхового відшкодування і позивачу було відмовлено в цьому.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Судом встановлено, що постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.06.2021 року було визнано ОСОБА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн.
02.09.2020 року між ПрАТ СК «АРКС» та ОСОБА_4 , було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №111965а0кга. Предметом вказаного договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечить закону, пов`язанні з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_2 .
29.04.2021 року ОСОБА_4 , звернулась до ПрАТ «СК «АРКС» з заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу.
Відповідно до рахунку №х29261 від 07.05.2021 року ФОП « ОСОБА_5 » вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 42559,91 грн.
Згідно з рахунком №х33715 від 21.07.2021 року ТОВ «Кий Авто Груп» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 13771,48 грн.
Відповідно до платіжного доручення № 779722 від 17.05.2021 року, АТ «СК «АРКС» було сплачено на користь ФОП « ОСОБА_5 » грошові кошти у розмірі 42559,91 грн., в якості страхового відшкодування.
Згідно з платіжним дорученням № 819672 від 20.09.2021 року, АТ «СК «АРКС» було сплачено на користь ТОВ «Кий Авто Груп» грошові кошти у розмірі 13771,48 грн., в якості страхового відшкодування.
Відповідно до платіжного доручення № 16793 від 21.09.2021 року АТ «Просто Страхування» було сплачено АТ «СК АРКС» грошові кошти у розмірі 28414,29 грн., у якості страхового відшкодування за ремонт транспортного «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_2 .
З полісу серія АР №004178246, вбачається, що АТ «Просто Страхування», було забезпечено транспортний засіб «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , з лімітом відшкодування шкоди завданої життю та здоров`ю у розмірі 260000,00 грн., та завданої шкоди майну у розмірі 130000,00 грн.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
Відповідно до ч. 1,2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
2. Збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним з видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутністю хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди.
Аналогічна правова позиція містить у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі № 359/2309/17.
У постанові Верховного Суду від 02.12.2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
ПАТ «СК «АРКС» сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 56 331,39 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 779722 від 17.05.2021 року та платіжним дорученням № 819672 від 20.09.2021 року.
Доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП, є рахунки х29261 від 07.05.2021 року та х33715 від 21.07.2021 року та підтвердження його оплати вище зазначеними платіжними дорученнями.
Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, слід виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на які проводився ремонт автомобіля.
Отже, доказом дійсної вартості ремонтних робіт є рахунок СТО, який містить перелік робіт та використаних матеріалів щодо ремонту транспортного засобу, що стосуються саме пошкодженої частини ТЗ.
У постанові Верховного Суду від 25.07.2018 року по справі № 922/4013/17 зроблено висновок, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.
Правовідносин пов`язані із розрахунком та виплатою страхового відшкодування за договорами майнового страхування регламентуються ЗУ «Про страхування» ст. 25 якого встановлює, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) страхового акта, що складається страховиком або уповноваженою особою у формі, визначеній страховиком.
Пунктом 28.12 договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 111695а0кга від 02.09.2020 року, встановлено, що при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення ТЗ (Кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання, що підлягають зміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість матеріалів та ремонтних робіт.
В свою чергу, правовідносини пов`язані із виплатою страхового відшкодування та розрахунком суми такого відшкодування регламентується ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 29 якого встановлює, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
В п. 1 .6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних зазначено, що фізичний знос КТЗ (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників).
У відповідності до п. 7.38 Методики значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів; 5 років - для мототехніки.
Оскільки транспортний засіб «Nissan», номерний знак НОМЕР_2 , перебував в експлуатації більше 7 років, то АТ «ПРОСТО-страхування» застосувало коефіцієнт фізичного зносу складових даного ТЗ, у зв`язку з чим сума страхового відшкодування дорівнювала 28 414, 29 грн.
Вартість майнового збитку, завданого власнику автомобіля пошкодженням його ТЗ внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відкодування, то з відповідача як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.
Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» - Сечко Сергія Володимировича задовольнити.
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 22 квітня 2025 року скасувати.
Постановити нове рішення наступного змісту.
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа Страхова компанія «Просто Страхування» про стягнення заборгованості суми сплаченого страхового відшкодування задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 21 225,73 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» сплачений судовий збір в розмірі 6 710,00 грн.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст складено 29 червня 2026 року.

Суддя-доповідач

Судді