ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2026 року   Справа № 902/110/26 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Романюк Ю.Г. ,  суддя Тимошенко О.М. 

секретар судового засідання Кравчук О.В. 

за участю представників сторін:
позивача: Шиманський В.М. (в режимі відеоконференції) 
відповідача: Кулішенко М.Ю. (в режимі відеоконференції) 

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Технології ресурси інвестиції України" (ТОВ "ТІАРАЙ УКРАЇНИ")
на ухвалу Господарського суду Вінницької області (про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову) від 02.04.2026
у справі № 902/110/26
за позовом Малого підприємства виробничо-комерційна приватна фірма "Вікторія"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Технології ресурси інвестиції України"
про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення у розмірі 1 101 173,79 гривень

02.04.2026 до Господарського суду Вінницької області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Технології ресурси інвестиції України" надійшло клопотання № 03-01/04/2026 від 01.04.2026 (вх. № 01-30/3243/26 від 02.04.2026) про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Вінницької області від 16.03.2026 у справі № 902/110/26.
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 02.04.2026 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Технології ресурси інвестиції України" № 03-01/04/2026 від 01.04.2026 (вх. №01-30/3243/26 від 02.04.2026) про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Вінницької області від 16 березня 2026 року у справі № 902/110/26.
08.04.2026, через систему Електронний суд, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Технології ресурси інвестиції України", не погоджуючись з постановленою ухвалою, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в обґрунтування якої скаржник зазначає:
- обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову суттєво змінились, адже відповідний захід забезпечення позову вже з моменту свого застосовування призводить до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, невиправданих негативних наслідків для його пацієнтів, клієнтів, підрядників, докази чого були надані суду першої інстанції;
- однак внаслідок формального підходу до розгляду заявленого відповідачем клопотання, судом відповідні ключові обставини фактично проігноровано та не надано їм жодної оцінки в оскаржуваному рішенні;
- накладений на виконання ухвали суду арешт на суму у більш ніж 1 млн гривень на рахунку відповідача призвів до реального паралізування усієї його господарської діяльності, адже ускладнив та/або унеможливив: виконання договірних зобов`язань перед контрагентами; оплату оренди та комунальних послуг; оплату медичних матеріалів, логістики та інших поточних витрат підприємства, яке здійснює медичну практику;
- внаслідок зазначених обставин відбувається накопичення та збільшення кредиторської заборгованості перед контрагентами, що не пов`язано з відсутністю грошових ресурсів, а є прямим наслідком накладеного арешту на рахунки;
- арешт рахунків не лише ускладнює господарські розрахунки, а й створює істотні перешкоди для здійснення господарської діяльності Товариства, зумовлює подальше накопичення кредиторської заборгованості та ставить під загрозу стабільність його функціонування;
- подальше блокування рахунків не сприяє досягненню жодної легітимної мети, а навпаки - унеможливлює виконання господарських зобов`язань, що неминуче призведе до збитків, заподіяних забезпеченням позову, перешкоджає господарській діяльності у сфері надання медичних послуг, яка набуває особливого значення в рамках триваючого воєнного стану та військової агресії рф;
- судом першої інстанції застосовано суто формальний, шаблонний підхід до розгляду клопотання відповідача, внаслідок чого було постановлено ухвалу без жодного врахування конкретних обставин конкретної справи. 
На підставі викладеного скаржник просить скасувати ухвалу Господарського суду Вінницької області від 02 квітня 2026 року у справі № 902/110/26 та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Технології ресурси інвестиції України" про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Вінницької області від 16 березня 2026 року у справі № 902/110/26.
Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.04.2026, справу № 902/110/26 передано на розгляд колегії суддів у складі: Крейбух О.Г. головуючий суддя, Павлюк І.Ю., Розізнана І.В.
Листом № 902/110/26/1729/26 від 08.04.2026 матеріали оскарження ухвали від 02.04.2026 витребувано з Господарського суду Вінницької області.
21.04.2026 до суду надійшли матеріали оскарження ухвали від 02.04.2026 у справі № 902/110/26.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Технології ресурси інвестиції України" на ухвалу Господарського суду Вінницької області (про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову) від 02 квітня 2026 року у справі № 902/110/26. Розгляд апеляційної скарги призначено на 06.05.2026 об 11:00.
24.04.2026 (вх. № 3410/26), через систему Електронний суд, від Малого підприємства виробничо-комерційна приватна фірма "Вікторія" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Технології ресурси інвестиції України" на ухвалу Господарського суду Вінницької області (про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову) від 02.04.2026 у справі № 902/110/26 - залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Вінницької області (про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову) від 04.02.2026 у справі № 902/110/26 - без змін.
Ухвалою суду від 27.04.2026 задоволено заяву (вх. № 1930/26) Малого підприємства виробничо-комерційної приватної фірми "Вікторія" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою суду від 28.04.2026 задоволено заяву (вх. № 1959/26) представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Технології ресурси інвестиції України" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
У зв`язку із відпусткою суддів-членів колегії Павлюк І.Ю. та Розізнаної І.В. у період з 04.05.2026 по 12.05.2026 включно, проведено їх заміну у судовій справі № 902/110/26, протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04.05.2026, яким визначено для розгляду справи колегію суддів у складі: Крейбух О.Г. головуючий суддя, Романюк Ю.Г., Тимошенко О.М.
Ухвалою суду від 04.05.2026 (Крейбух О.Г. головуючий суддя, судді Романюк Ю.Г., Тимошенко О.М.) прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Технології ресурси інвестиції України" на ухвалу Господарського суду Вінницької області (про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову) від 02.04.2026 у справі № 902/110/26 до свого провадження. 
В судовому засіданні 06.05.2026 представник відповідача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги. Представник позивача надав заперечення щодо апеляційної скарги відповідача, з підстав викладених у відзиві.
Відповідно до частини 1 статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали оскарження ухвали, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Вінницької області знаходиться справа № 903/110/26 за позовом Малого підприємства виробничо-комерційної приватної фірми "Вікторія" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Технології ресурси інвестиції України" заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення № 7 від 01.10.2024 у розмірі 1 101 173,79 гривень, яка складається із 986 775,71 гривень збитків, завданих внаслідок пошкодження об`єкту оренди, 16 660,00 гривень орендної плати за період повернення майна з 30.09.2025 по 30.10.2025 та 97 738,08 гривень неустойки згідно з ч. 2 ст. 785 ЦК України за період з 31.10.2025 по 23.01.2026.
Господарський суд Вінницької області ухвалою від 16.03.2026 заяву Малого підприємства виробничо-комерційна приватна фірма "Вікторія" про забезпечення позову задоволив, наклав арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Технології ресурси інвестиції України", які знаходяться на банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Технології ресурси інвестиції України" у межах суми позову 1 101 173,79 гривень.
02.04.2026 до Господарського суду Вінницької області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Технології ресурси інвестиції України" надійшло клопотання № 03-01/04/2026 від 01.04.2026 (вх. № 01-30/3243/26 від 02.04.2026) про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Вінницької області від 16.03.2026 у справі № 902/110/26.
В обґрунтування заявленого вище клопотання відповідач зазначив:
- накладення арешту на рахунки товариства у сумі заявлених позовних вимог перешкоджає господарській діяльності ТОВ "Технології ресурси інвестиції України", оскільки ускладнює та/або унеможливлює виконання договірних зобов`язань перед контрагентами, оплату оренди та комунальних послуг, оплату медичних матеріалів, логістики та інших поточних витрат підприємства, яке здійснює медичну практику;
- залишок коштів на рахунках ТОВ "ТІАРАЙ України" у АТ "Приватбанк" становить 158 358,19 гривень, 214 694,28 гривень та 491 318,80 гривень відповідно,
- у зв`язку із накладеним арештом, видаткові операції за рахунками товариства є неможливими, що позбавляє відповідача можливості розпоряджатися наявними грошовими коштами, здійснювати розрахунки з контрагентами, що призводить до накопичення та збільшення кредиторської заборгованості перед контрагентами;
- ТОВ "Технології ресурси інвестиції України" є основною юридичною особою у групі компаній, в межах якої функціонують три медичні центри та на якому акумульовано основні фінансові потоки, сконцентровано фінансове навантаження, виконання договірних зобов`язань перед контрагентами;
- інші суб`єкти групи не мають можливості самостійно забезпечити виконання відповідних зобов`язань;
- наразі загальний обсяг кредиторської заборгованості ТОВ "ТІАРАЙ України" складає орієнтовно 2 500 000 грн (без урахування поточних операційних витрат), наявні діючі кредитні зобов`язання перед банківськими установами;
- арешт грошових коштів на рахунках ТОВ "ТІАРАЙ України" блокує здійснення видаткових операцій, унеможливлює проведення розрахунків із контрагентами, належне виконання фінансових зобов`язань, що призводить до неможливості забезпечення безперебійної діяльності медичних закладів, що має критичного значення особливо в умовах зростаючих потреб у лікуванні та медичних послугах під час повномасштабного вторгнення.
За наведених обставин відповідач вважає, що наявні підстави для скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Вінницької області від 16 березня 2026 року у справі № 902/110/26.
02.04.2026 місцевим господарським судом постановлено оскаржувану ухвалу, якою відмовлено у заяві відповідача про скасування заходів забезпечення позову.
Вказана ухвала мотивована тим, що за наслідками розгляду клопотання про скасування вжитих судом заходів забезпечення позову, не встановлено нових обставин або зміну підстав, які були покладені в основу прийнятого раніше рішення про забезпечення позову, як і не встановлено обставин, що вжиті судом заходи забезпечення позову вичерпали свою дію.
Розглянувши матеріали оскарження ухвали, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при постановленні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про наступне.
Частиною 1 статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до частин 1-4 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Відповідно до частини 1 статті 145 ГПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Процесуальна мета та предмет судового контролю при розгляді заяви про скасування забезпечення позову є відмінними від предмета перевірки при первинному застосуванні заходів забезпечення. Якщо первинно суд перевіряє наявність умов, передбачених ст. 136, 137 ГПК України (зокрема, достатньо обґрунтоване припущення щодо ризику утруднення виконання рішення або утруднення ефективного захисту), то при вирішенні питання про скасування забезпечення суд з`ясовує, чи відпали підстави, які зумовили застосування забезпечення, чи настали нові істотні обставини, що змінюють оцінку ризиків, або чи забезпечення внаслідок розвитку процесу стало непропорційним (надмірним) порівняно з його процесуальною метою.
Отже тягар доведення обставин, які є підставою для скасування забезпечення позову, покладається на заявника. Для задоволення такої заяви недостатньо повторення аргументів щодо відсутності порушення прав позивача чи незгоди з первинною ухвалою про забезпечення позову, оскільки ці доводи фактично спрямовані на повторний перегляд питання про застосування забезпечення, а не на встановлення того, що забезпечення втратило актуальність унаслідок зміни фактичних обставин.
Колегія суддів враховує, що при розгляді клопотання про скасування заходів забезпечення позову оцінюється не абстрактна "незручність" заходу для відповідача, а його співмірність та фактичні наслідки. Доводи про втручання у господарську діяльність повинні бути підтверджені конкретними доказами того, що забезпечення позову створює надмірні та непропорційні наслідки (зокрема, блокує критичні платежі, унеможливлює виконання обов`язкових зобов`язань, призводить до істотних втрат тощо). Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.01.2026 у справі № 921/341/24(921/275/25).
Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали, заявник клопотання про скасування заходів забезпечення позову не підтвердив належними доказами, що після застосування забезпечення настали такі зміни, які усунули б ризики, з якими закон пов`язує його існування, зокрема не довів, що: (1) обставини, які обґрунтовували забезпечення, припинили існування; або (2) виникли нові обставини, які гарантують ефективний захист прав позивача без забезпечувальних обмежень; або (3) застосований захід став надмірним чи таким, що істотно порушує баланс інтересів, блокуючи господарську діяльність. 
Суд апеляційної інстанції зауважує, що матеріали оскарження ухвали не містять доказів, що забезпечення позову у цій справі фактично унеможливило діяльність заявника або призвело до наслідків, які виходять за межі тимчасового процесуального обмеження, необхідного для досягнення мети забезпечення. 
При цьому подані на обґрунтування заявленого клопотання докази, зокрема, вимога ТОВ "Ясен-Поділля" про сплату заборгованості за договором суборенди від 30.03.2026 у сумі 544 511,41 грн, претензія ТОВ "МЛ "ДІЛА" щодо погашення заборгованості у розмірі 166 788,99 грн із застереженням про застосування штрафних санкцій, а також лист ТОВ "Діагностичний центр "Меділабс" про порушення умов оплати за договором № 02/47 від 01.09.2022, свідчать лише про наявність у відповідача поточних договірних зобов`язань та претензій з боку контрагентів.
Більше того варто зауважити, що із вимоги ТОВ "Ясен-Поділля" вбачається виникнення заборгованості за договором суборенди до 01.03.2026, тоді як заходи забезпечення позову у цій справі застосовано ухвалою Господарського суду Вінницької області від 16.03.2026, а тому такі обставини не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із вжитими заходами забезпечення позову.
Щодо інших поданих документів, а саме претензії ТОВ "МЛ "ДІЛА" та листа ТОВ "Діагностичний центр "Меділабс", колегія суддів зазначає, що їх зміст не містить відомостей про момент виникнення відповідної заборгованості, що унеможливлює встановлення зв`язку між застосуванням заходів забезпечення позову та виникненням або збільшенням таких зобов`язань.
Отже вказане свідчить про відсутність належного причинно-наслідкового зв`язку між вжитими заходами забезпечення позову та обставинами, на які посилається заявник.
Крім того надані відомості щодо залишків коштів стосуються виключно окремих рахунків у АТ КБ "Приватбанк" станом на 30.03.2026 та не свідчать про відсутність у відповідача інших рахунків у банківських установах або інших джерел коштів, за рахунок яких можуть здійснюватися розрахунки з контрагентами.
За наведеного суд апеляційної інстанції вважає, що наведені вище докази не доводять, що саме вжиті заходи забезпечення позову зумовили неможливість виконання таких зобов`язань, не свідчать про блокування господарської діяльності заявника чи настання непропорційних негативних наслідків, а отже не підтверджують ані відпадання підстав для забезпечення позову, ані виникнення нових обставин, які б обґрунтовували його скасування.
Колегія суддів зазначає, що доводи скаржника фактично зводяться до посилань на ускладнення здійснення господарської діяльності у зв`язку із вжитими заходами забезпечення позову, водночас не містять обґрунтування щодо того, які саме обставини, що існували на момент їх застосування, зазнали змін, та з яких підстав відпала необхідність у подальшому застосуванні таких заходів.
Варто звернути увагу, що застосування заходів забезпечення позову у цій справі не призведуть до невиправданого обмеження прав відповідача, оскільки грошові кошти залишаються у його володінні, а можливість розпоряджатися обмежується на певний час та лише щодо частини коштів, якої стосується спір.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для скасування заходів забезпечення позову, оскільки наведені заявником обставини не підтверджують необхідності їх скасування, а відтак суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні відповідного клопотання.
Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з статтею 86 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з статтею 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене вище в сукупності, апеляційний господарський суд вважає, що скаржник не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень. Ухвала Господарського суду Вінницької області від 02.04.2026 (про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову) у справі № 902/110/26 є законною та обґрунтованою, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.
На підставі статті 129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на скаржника.
Керуючись ст. 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Технології ресурси інвестиції України" (ТОВ "ТІАРАЙ УКРАЇНИ") - залишити без задоволення. 
Ухвалу Господарського суду Вінницької області (про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову) від 02 квітня 2026 року у справі № 902/110/26 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.
Справу № 902/110/26 повернути до Господарського суду Вінницької області.

Повну постанову складено "06" травня 2026 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г. 

Суддя   Романюк Ю.Г. 

Суддя   Тимошенко О.М.