ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
26.06.2026	Справа № 910/4594/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін матеріали господарської справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпро Інжиніринг» 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «КСМ-Груп» 
про стягнення 222 203,52 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гіпро Інжиніринг» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «КСМ-Груп» про стягнення 222 203,52 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення майна за договором від 01.02.2021 № 139-О.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2026 відкрито провадження у справі; визнано справу малозначною та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; визначено сторонам строки для подачі своїх заяв по суті спору.
Відповідач 19.06.2026 сформував у системі «Електронний суд» (22.06.2026 зареєстровано) клопотання про зупинення провадження та відзив на позов, яким повністю заперечено позовні вимоги з клопотанням про поновлення процесуального строку.
Позивач 22.06.2026 сформував у системі «Електронний суд» заперечення на клопотання про зупинення провадження та відповідь на відзив.
Судом розглянуто та відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, з огляду на його невідповідність приписам статті 227 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.06.2026 задоволено клопотання відповідача про поновлення процесуального строку та прийнято відзив. 
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Сторонами у справі 01.02.2021 укладено договір № 139-О, за умовами пункту 1.1 якого позивач зобов`язався надати у тимчасове оплатне користування (оренду) будівельну опалубку та риштування (у тому числі окремі їх елементи, спеціалізовану тару для її транспортування), іменовану надалі «обладнання», а відповідач - прийняти, оплатити вартість користування та повернути будівельну опалубку у порядку, що визначений у договорі.
Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача неустойки у розмірі подвійної плати за оренду обладнання, яке не повернуто після закінчення дії договору, з посиланням на приписи статті 785 Цивільного кодексу України, у загальному розмірі 222 203,52 грн.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. 
Умовами частини 1 статті 763 Цивільного кодексу України встановлено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.
Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2023 року, а в частині повернення обладнання, оплати заборгованості з орендної плати та інших платежів - до повного виконання відповідачем своїх обов`язків за договором. Продовження строку дії даного договору здійснюється шляхом підписання відповідної додаткової угоди до нього. У разі відсутності додаткової угоди про подовження строку дії даного договору він припиняє свою чинність у строк, зазначений в цьому пункті (пункт 3.1 договору).
Матеріали справи не містять додаткову угоду про продовження строку дії договору, таким чином, договір № 139-О припинив свою дію - 01.01.2024.
Згідно з підпунктом 1.2 договору строк користування обладнанням становить орієнтовно 3 календарних місяця з моменту підписання акту приймання-передачі обладнання в оренду, але в будь-якому разі до підписання акту приймання-передачі обладнання з оренди. 
Відповідно до пункту 2.1 договору передача обладнання в оренду (з оренди) здійснюється на підставі акту (ів) прийому-передачі з обов`язковою присутністю представника відповідача. В разі відсутності представника відповідача, кількість та стан (якість) обладнання, що повертається визначається позивачем самостійно і визнається відповідачем без зауважень в повному обсязі.
Позивачем передано відповідачу обладнання загальною вартістю 2 974 506,38 грн., що підтверджується актами прийому-передачі від 01.03.2021 № 0018, від 29.03.20021 № 0029 та від 16.04.2021 № 0035 (копії долучено до матеріалів справи).
Відповідачем не наведено суду заперечень щодо факту отримання даного обладнання. 
Відповідно до частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Враховуючи, що останнім днем дії договору оперативної оренди обладнання № 139-О було 31.12.2023, відповідач мав повернути майно у строк до 31.12.2023.
Судом враховано, що у матеріалах справи відсутні будь-які акти повернення відповідачем обладнання, отриманого за актами прийому-передачі від 01.03.2021 № 0018, від 29.03.20021 № 0029 та від 16.04.2021 № 0035.
Проте, позивач у позові стверджує про неповернення відповідачем з оперативної оренди наступного обладнання: 
- Анкер прут (DW15 750 mm) у кількості 67 шт. загальною вартістю 8 151,22 грн. без ПДВ;
- Анкер прут (DW15 1000 mm) у кількості 58 шт. загальною вартістю 9 407,80 грн. без ПДВ;
- Гайка-шайба шарніра 120Х120 у кількості 89 шт. загальною вартістю 21 272,78 грн. без ПДВ;
- Розпірка нижня AV80 1,08-1,4 у кількості 1 шт. вартістю 1 324,07 грн. без ПДВ;
- Шплінт пружинний 4,0 у кількості 212 шт. загальною вартістю 6 752,20 грн. без ПДВ; 
- Контейнер гратчастий 800х1200х900 у кількості 2 шт. загальною вартістю 10 209,80 грн. без ПДВ; 
- Захват шини PFHZ у кількості 1 шт. вартістю 279,07 грн. без ПДВ; 
- Кронштейн площадки обслуговування Р80 у кількості 2 шт. загальною вартістю 1751,38 грн. без ПДВ;
- Палець 20х96 у кількості 144 шт. загальною вартістю 13 207,68 грн. без ПДВ; 
- Корпус головки з`єднувальної PFU у кількості 34 шт. загальною вартістю 16 763,36 грн. без ПДВ; 
- Щит profiFORM PFP 0,4х3,3 у кількості 2 шт. загальною вартістю 25 183,18 грн. без ПДВ.
Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки.
Згідно з частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.
Невиконання наймачем передбаченого частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України обов`язку щодо негайного повернення наймодавцеві речі (у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі) у разі припинення договору є порушенням умов договору, що породжує у наймодавця право на застосування до наймача відповідно до частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України такої форми майнової відповідальності як неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.
Відтак, відповідач, продовжуючи користуватись об`єктом оренди після припинення дії договору (після 31.12.2023) прострочив зобов`язання з його повернення, що є підставою для застосування до нього відповідальності у вигляді сплати неустойки у відповідності до частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України.
Поряд з цим, суд не погоджується із переліком неповернутого обладнання, наведеним позивачем у позові, з огляду на наступне.
Позивач стверджує про неповернення відповідачем з оперативної оренди, окрім іншого, анкерів прут (DW15 750 mm) у кількості 67 шт.; шплінту пружинного 4,0 у кількості 212 шт. та палець 20х96 у кількості 144 шт.
Проте, матеріалами справи підтверджено передання позивачем відповідачу даного обладнання у меншій кількості, зокрема, відповідно до акту прийому-передачі від 16.04.2021 № 0035 позивачем передано відповідачу анкер прут (DW15 750 mm) у кількості 39 штук, тоді як позивач стверджує про неповернення даної одинці обладнання у кількості 67 штук.
Відповідно до актів прийому-передачі від 16.04.2021 № 0035 та від 29.03.20021 № 0029 позивачем передано відповідачу шплінт пружинний 4,0 у загальній кількості 130 штук (92 штуки та 38 штук), у той час як позивач стверджує про неповернення 212 штук даної одинці обладнання.
Відповідно до актів прийому-передачі від 16.04.2021 № 0035 та від 29.03.20021 № 0029 позивачем передано відповідачу палець 20х96 у загальній кількості 130 штук (92 штуки та 38 штук), проте позивач стверджує про неповернення відповідачем 144 штук даної одинці обладнання.
Таким чином, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, у межах наведеного позивачем переліку обладнання, що відповідачем не повернуто з оперативної оренди обладнання загальною вартістю 107 000,08 грн. без ПДВ.
Позивач претензією від 25.09.2025 № 20/2 вимагав від відповідача повернути залишок орендованого майна.
Відповідачем вимогу не виконано, обладнання не повернуто. Протилежного суду не доведено, доказів повернення обладнання загальною вартістю 107 000,08 грн. без ПДВ не подано.
Згідно з підпунктами 4.1.6.1 та 4.1.6.2 договору орендна плата може сплачуватись на розсуд відповідача у вигляді 100% попередньої оплати загальної орендної плати за місяць (із врахуванням фактичної кількості обладнання, що знаходиться у відповідача). Строк оплати - до 26 числа оплачуваного (за який нарахована орендна плата) місяця. Або із відстрочкою на період 26 календарних днів з моменту закінчення оплачуваного (за який нарахована орендна плата) місяця. 
Умовами підпункту 4.2.1 договору встановлено, що ставка орендної плати (без ПДВ) за один місяць складає 3,1 % від вартості переданого в оренду обладнання. Дана ставка застосовується виключно при умові оплати відповідачем орендної плати відповідно до підпункту 4.1.6.1 договору. 
Відповідно до підпункту 4.2.2 договору ставка орендної плати (без ПДВ) за один місяць складає 3,6% від вартості переданого в оренду обладнання. Дана ставка застосовується виключно при умові оплати відповідачем орендної плати відповідно до підпункту 4.1.6.2 договору.
Правова природа плати за користування річчю (орендної плати) безпосередньо пов`язана із правомірним користуванням річчю протягом певного строку, і обов`язок здійснення такого платежу є істотною ознакою орендних правовідносин, що випливає зі змісту регулятивних норм статей 759, 762, 763 Цивільного кодексу України. Із припиненням договірних (зобов`язальних) відносин за договором у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок - негайно повернути наймодавцеві річ.
Водночас, неустойка, стягнення якої передбачено частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України, є самостійною формою майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, яка застосовується у разі (після) припинення договору оренди - якщо наймач не виконує обов`язку щодо негайного повернення речі, і є належним способом захисту прав та інтересів орендодавця після припинення вказаного договору, коли користування майном стає неправомірним. Для притягнення орендаря, що порушив зобов`язання, до зазначеної відповідальності необхідна наявність вини (умислу або необережності) відповідно до вимог статті 614 Цивільного кодексу України.
Таким чином, яким би способом в договорі оренди не регламентувалися правовідносини між сторонами у разі невиконання (несвоєчасного виконання) наймачем (орендарем) обов`язку щодо повернення речі з найму (оренди) з її подальшим користуванням після припинення такого договору, проте ці правовідносини не можуть врегульовуватись іншим чином, ніж визначено частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України (зокрема, з установленням для наймача (орендаря) будь-якого іншого (додаткового) зобов`язання, окрім того, що передбачений вказаною нормою).
Аналогічна правова позиція викладена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19.
Отже, враховуючи імперативний характер положень частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України, які визначають розмір неустойки за несвоєчасне повернення наймодавцеві речі, такий розмір не може перевищувати подвійної плати за найм у певний період прострочення.
Позивачем заявлено до стягнення з відповідача неустойку у розмірі 222 203,52 грн. за період часу з січня 2024 року по березень 2026 року включно.
Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Здійснивши власний перерахунок нарахованої неустойки, з урахуванням встановленої судом загальної кількості неповернутого обладнання, в межах періоду розрахунку позивача, суд встановив, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 208 008,27 грн..
Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КСМ-Груп» (03142, місто Київ, вулиця Степанченка Василя, будинок 5, офіс 309; ідентифікаційний номер 35508002) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпро Інжиніринг» (01054, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 26, офіс 214; ідентифікаційний номер 42616464) 208 008,27 грн. нарахованої неустойки та 2 496,11 грн. витрат зі сплати судового збору.
3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя   Т.Ю. Кирилюк