Справа№592/4632/26
Провадження №2/592/1778/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15 червня 2026 року м.Суми 

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі головуючого судді Онайка Р.А, за участі секретаря судового засідання Зінченко Г.С., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
з участю учасників справи:
представника позивача – ОСОБА_3 ,
відповідачки – ОСОБА_2 ,
у с т а н о в и в:
Позивач звернувся до суду з позовом та просить зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Ковпаківського районного суду від 27.11.2024 у справі№592/18201/24 та стягувати з нього на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку, доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Ковпаківського районного суду від 27.11.2024 у справі №592/18201/24 з нього стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, доходу, однак від другого шлюбу він має доньку ОСОБА_5 на утримання якої судовим наказом Зарічного районного суду від 06.12.2024 з нього стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку, доходу, таким чином на його утриманні перебуває двоє дітей, заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Вважає що має обов`язок сплачувати аліменти на двох дітей у розмірі 1/3 від своїх доходів, посилаючись на ч.5 ст.183 СК України.
Ухвалою суду від 26.03.2026 справа прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи призначено на 10:30 04.06.2026, сторонам встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи.
У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав із зазначених в ньому підстав, доповнив що у разі визначення аліментів у розмірі 1/6, стягувана сума не буде меншою половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як суми гарантованої законодавством.
Відповідачка заперечила щодо задоволення позову, посилаючись на можливість позивача сплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані суду докази, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Судом встановлено, що позивач та відповідачка мають спільного сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.4).
04.11.2017 позивачем ОСОБА_1 зареєстровано шлюб з ОСОБА_6 (а.с.3) та у шлюбі у нього народилася друга дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5).
Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 27.11.2025 у справі №592/18201/24 змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.11.2012 року у справі № 1806/11839/12, і стягнути з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_4 , аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, що вбачається з ЄДРСР.
Судовим наказом Зарічного районного суду від 06.12.2024 у справі №591/12199/24 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , що також вбачається з ЄДРСР.
Згідно відомостей наданих Зарічним відділом ВДВС, заборгованість зі сплати аліментів у відповідача відсутня (а.с.6,7)
Як на підставу звернення із позовом до суду вказує на стягнення аліментів на другу дитину від іншого шлюбу.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.
Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, в силу положень ст.192 СК України розмір аліментів не є незмінним.
Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У вказаній нормі наведено перелік обставин, за яких суд може ухвалити рішення, зокрема, про зменшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті отримувача або платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.\
Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім того, підставою для перегляду раніше визначеного розміру аліментів є також погіршення або поліпшення стану здоров`я учасників аліментних відносин.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставині сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Верховний Суд у постанові від 09.09.2021 у справі № 554/3355/20 зазначив, що зменшення розміру аліментів на утримання дитини у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших осіб, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Обов`язок щодо доведення погіршення майнового стану з метою зменшення розміру аліментів покладається на позивача. Ненадання позивачем зазначених доказів є підставою для відмови у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів.
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що він має зобов`язання щодо сплати алментів ще й на доньку, інших доводів для зміни розміру аліментів позивачем не наведено.
Так, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту винесення 06.12.2024 судового наказу про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , суттєво погіршився його матеріальний стан, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі на утримання сина ОСОБА_5 .
Сам по собі факт наявності судового рішення про стягнення аліментів на утримання доньки, яку останній зобов`язаний був утримувати від народження, не свідчить про погіршення його матеріального становища та зміну сімейного становища чи про інші обставини які б могли бути підставою для зменшення розміру аліментів.
Посилання на мінімально гарантований розмір встановлений чинним законодавством, також не є тією обставиною, яка є підставою для зменшення аліментів, більш того законодавець в такий спосіб гарантує право дитини на утримання батьками, обмежуючи мінімальний розмір, а не дає платнику аліментів можливість для безпідставного їх зменшення нижче гарантованої суми.
Крім того, суд звертає увагу, що позивачем не зазначено навіть розміру його доходів, не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, що позбавляє можливості суд визначитися із співрозмірністю доходів позивача із розміром сплачуваних ним аліментів.
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що належних та допустимих доказів на підтвердження того, що змінились обставини, які існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст. 192 СК України, та дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі.
Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зменшення аліментів, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 264 -265 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 15.06.2026.

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса АДРЕСА_2 .

Суддя Роман ОНАЙКО