ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
11.05.2026	Справа № 910/15781/25	

За заявою	Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Чкалова»	
про	ухвалення додаткового рішення	
у справі	№ 910/15781/25	
За позовом	Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Чкалова»	
до	Державного підприємства "Гарантований покупець"	
про	2 529 058,98 грн	
 	Суддя Підченко Ю.О.	
 	 	
Представники сторін:
без виклику.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/15781/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Чкалова» (далі також - позивач, ТОВ «Агрофірма ім. Чкалова») до Державного підприємства «Гарантований покупець» (далі також - відповідач, ДП «Гарантований покупець») про стягнення 5 423 298,23 грн основного боргу, 42 066,15 грн 3% річних, 57 019,04 грн інфляційних втрат.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.04.2026 закрито провадження у справі в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Чкалова» до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення суми основного боргу в розмірі 1 917 132,44 грн. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Чкалова» задоволено, стягнуто з Державного підприємства "Гарантований покупець" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27; код ЄДРПОУ 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Чкалова» (26000, Кіровоградська обл., Новомиргородський р-н, м. Новомиргород, вул. В`ячеслава Чорновола, 50К; код ЄДРПОУ 03757146) основний борг в розмірі 485 958,63 грн, 3% річних в розмірі 54 434,98 грн, інфляційні втрати в розмірі 71 532,93 грн та судовий збір в розмірі 7 343,11 грн.
03.04.2026 до суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 60 000,00 грн.
Відповідач, у свою чергу, 10.04.2026 подав письмові заперечення проти заявлених позивачем витрат та просив відмовити у задоволенні заяви позивача.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Зважаючи на те, що у додатковому рішенні підлягають вирішенню питання лише про судові витрати, то суд, керуючись ч. 3 ст. 244 ГПК України дійшов висновку про розгляд заяви позивача без повідомлення/виклику учасників справи.
Як вбачається із позовної заяви, орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу становить 60 000,00 грн. А у заяві від 03.04.2026 також заявлено про стягнення витрат в розмірі 60 000,00 грн.
Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 
1) на професійну правничу допомогу; 
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Докази на підтвердження розміру витрат сторони на професійну правничу допомогу можуть бути подані у такому порядку: 
1) докази можуть бути подані до закінчення судових дебатів у справі; 
2) або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила заяву.
Відтак, для реалізації права на відшкодування витрат на правову допомогу сторона має дотриматися процедури, встановленої нормами процесуального права, а саме:
- у своїй першій заяві по суті сторона має навести попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ст. 124 ГПК України);
- подати до суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України);
- подати до суду докази, які обґрунтовують розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи (ч. 8 ст. 129 ГПК України);
- зробити заяву про подання до суду доказів, які обґрунтовують розмір судових витрат, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у зв`язку з наявністю поважних причин, які унеможливлюють подання таких доказів до закінчення судових дебатів.
Дотримання стороною викладеного вище порядку, передбаченого нормами права ГПК України, необхідно для інформування іншої сторони про попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, які можуть бути покладені на неї судом за наслідками розгляду справи, що може вплинути на стратегією захисту прав та інтересів такої сторони під час розгляду справи, що враховується судом під час визначення розміру судових витрат, що заявлені до відшкодування.
Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 28.04.2023 у справі № 924/427/22.
Заяву про відшкодування витрат на правову допомогу, а також документи, які підтверджують понесені витрати, позивач подав до суду разом із позовом, а заяву про розподіл судових витрат - після ухвалення рішення в справі. Отже, попередньо, докази понесених витрат були долучені до справи разом з позовною заявою, а також подані протягом 5 днів після ухвалення рішення. Тому, позивач дотримався наведених вище вимог законодавства.
На підтвердження понесених позивачем судових витрат у матеріалах справи наявні наступні докази (завірені копії):
- Договір № 02/12/2025 від 02.12.2025 про надання правової допомоги;
- платіжна інструкція № 1765 від 17.12.2025 на суму 60 000,00 грн;
- Ордер на надання правничої допомоги Серія ВА № 1135555 від 15.12.2025.
Відповідач же проти заявленого позивачем розміру витрат заперечив та просив відмовити у задоволенні клопотання позивача в повному обсязі зважаючи на наступне:
- позивачем не надано жодного доказу на підтвердження понесення ним витрат на правничу допомогу, відтак заявлена до стягнення сума фактично і не може вважатись витратами.
- надана позивачем копія договору є підтвердженням наявності між позивачем та АО «ЛIГАЛКОМ - А» лише домовленості щодо виконання договору та не підтверджує його виконання;
- справа, що розглядається, не є складною в розумінні п. 1 ч. 4 ст. 126 ГПК України з огляду на фактичні обставини справи, а також судову практику, яка сформувалася під час вирішення спорів, пов`язаних зі стягнення заборгованості за вироблену електричну енергію перед виробниками за «зеленим тарифом».
Як встановлено з наявних у справі доказів, між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Лігалком-А» 02.12.2025 укладено договір про надання правової допомоги № 02/12/2025, згідно з п. 2.2. якого, гонорар за даним договором встановлюється у фіксованому розмір та складає 60 000,00 грн без ПДВ.
Пунктом 1.2. договору передбачено, що правова допомога надається у Господарському суді міста Києва у справі за позовом ТОВ «Агрофірма ім.. Чкалова» до ДП «Гарантований покупець» про стягнення грошових коштів, а також наведено перелік послуг, що надаються за договором.
У розділі 3 вказаного договору погоджено, що розрахунок за надання правової допомоги проводиться клієнтом в безготівковій формі протягом 15-ти днів з моменту підписання договору на підставі рахунку адвокатського об`єднання.
За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі також - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. 
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Таким чином, у договорі сторони погодили фіксований розмір гонорару, який дорівнює 60 000,00 грн.
З матеріалів справи вбачається, що всі процесуальні документи в інтересах позивача подавалися Адвокатським об`єднанням, а представники позивача брали участь у судових засіданнях. Крім того, на підтвердження надання послуг за договором позивач оплатив на користь Адвокатського об`єднання 60 000,00 грн.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року по справі № 922/1964/21 зазначено, що відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії /бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Поряд з цим, дослідивши та оцінивши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення з доданими до неї документами, суд зазначає, що до заяви не долучено детального переліку наданих послуг, не вказано витрачений адвокатом час та вартість таких послуг за кожну окремо.
Більше того, як вірно зауважив відповідач у своїх запереченнях, справа, що розглядається, не є складною в розумінні п. 1 ч. 4 ст. 126 ГПК України з огляду на фактичні обставини справи, а також судову практику, яка сформувалася під час вирішення спорів, пов`язаних зі стягнення заборгованості за вироблену електричну енергію перед виробниками за «зеленим тарифом».
Отже, заявлений представником позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 60 000,00 грн, за висновком суду, не узгоджується з вищенаведеними вимогами чинного законодавства щодо розумності, необхідності та співмірності відповідних витрат.
За таких обставин, дослідивши та оцінивши заяву позивача щодо ухвалення додаткового рішення з доданими до неї документами, суд вважає, що розмір заявлених ТОВ «Агрофірма ім. Чкалова» витрат на професійну правничу допомогу в сумі 60 000,00 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру. Такі витрати не мають характеру необхідних і не співрозмірні із виконаною представником позивача роботою у суді першої інстанції. Отже, за висновком суду, витрати позивача на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи у суді першої інстанції, підлягають безпосередньому розподілу частково, в сумі 30 000,00 грн, які належить стягнути на його користь з відповідача. 
Керуючись ст.ст. 120, 123, 126, 129, 130, 220, 232, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, - 

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Чкалова» про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
2. Стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27; код ЄДРПОУ 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Чкалова» (26000, Кіровоградська обл., Новомиргородський р-н, м. Новомиргород, вул. В`ячеслава Чорновола, 50К; код ЄДРПОУ 03757146) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн.
3. У задоволенні решти вимог заяви відмовити.
4. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано - 11.05.2026.

Суддя Ю.О. Підченко