Справа №522/26722/25-Е
Провадження №2-др/522/82/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2026 року          м.Одеса
Суддя Приморського районного суду м.Одеси Домусчі Л.В., розглянувши заяву представника  ОСОБА_1 - адвоката Серьогіної Ірини Олександрівни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №522/26722/25-Е за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Обслуговуючий кооператив «Жемчужина Французького бульвара», про стягнення коштів за житлово-комунальні послуги; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Обслуговуючий кооператив «Жемчужина Французького бульвара», про стягнення коштів за житлово-комунальні послуги,
ВСТАНОВИВ:
До суду 08.05.2026 року надійшла заява представника ОСОБА_1 – адв.Серьогіної І.О. про ухвалення додаткового рішення, згідно яких просили стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача понесені ним судові витрати , які було подано раніше та у сумі 7 000 грн..за участь в судових засіданнях в режимі онлайн 09.03.2026 та 05.05.2026р. , та додаткова заява від 12.05.2026р про стягнення таких витрат за первісних позовом пропорційно та згодом до розміру задоволених позовних вимог, а також 27 500 грн. понесені у зв`язку з пред`явленням до нього зустрічного позову (консультація щодо правової необґрунтованості зустрічних позовних вимог, 6000 грн- підготовка клопотання пр. витребування доказів та адвокатських запитів, 5500 грн.-складання заперечень на відповідь на відзив і доручення доказів).
В обґрунтування заяви посилались на те, 11.05.2026р. суд постановлено рішення суду, яким його позов задоволено частково, а зустрічний позов –залишено без задоволення.
Разом з позовом ОСОБА_1 також просив стягнути витрати на правову допомогу та надано копію договору №39 про правову допомогу від 17.10.2025, укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням «РІВАС» (ЄДРПОУ 42763275) на представлення його інтересів з питань підготовки і розглядом справи щодо стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за адресою : АДРЕСА_1 .(а.с.66-67).
Згідно п.3.1.2. замовник зобов`язаний оплачувати послуги Адвокатського об`єднання в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.1.6. договору провести розрахунки безпосередньо з адвокатом, залученим за договором про надання аутсорсингових послуг.
Згідно п.3.1.3. оплачувати витрати об`єднання, необхідні для виконання обов`язків на підставі укладеної додаткової угоди.
П.4.1. передбачено, що за послуги надані Виконавцем (або залученим адвокатом Серьогіною І.О.), Замовник сплачує гонорар (фіксований розмір) на підставі Додатку до Договору.
п.4.4. договору передбачено, що за послуги, які надаються за цим договором. Проводиться 100% передоплата. У разі погодження іншого порядку та строків оплати, сторони зазначають про це в Додатку передбаченим цим договором. 
Договір діє за п.6.2 протягом 3-х років з моменту його укладення.
п.7.5. передбачено, що Додаткові угоди та додатки до цього Договору,є його невід`ємною частинами і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені їх печатками.
Суду також надано копія Додатку №1 деталі доручення Замовника і вартість послуг на 18000грн. (а.с.67), проте на ньому відсутні підписи сторін.
15.01.2026 представник позивача Серьогіна І.О подала відповідь на відзив (а.с.166-169)з додатками.
29.12.2025 ОСОБА_2 було подано зустрічний позов до ОСОБА_1 про стягнення витрат за комунальні послуги у розмірі 29943 грн., який було судом прийнято та об`єднано в одне провадження.. 
02.02.2026р. представник позивача Серьогіна І.О подала відзив на зустрічний позов (а.с.189-193) з додатками та просила також судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та надання правничої допомоги, розподілити пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До цього було подано Додаток №2 до Договору деталі доручення Замовника і вартість послуг від 10.01.2026 на 16000 грн.(а.с.196) та Додаток №3 до Договору деталі доручення Замовника і вартість послуг від 25.01.2026р. на 16000 грн.(а.с.197).,та Додаток №4 до Договору деталі доручення Замовника і вартість послуг від 29.01.2026р. на 6000 грн.(а.с.198).
Зазначені додатки не підписані сторонами.
Крім того надано квитанції про сплату коштів згідно цих додатків №3 від 25.01.2026р, та №4 від 29.01.2026 від імені ОСОБА_3 (а.с.199,200).
09.02.2026р. представник відповідача- ОСОБА_4 подала заперечення на відповідь Рафаель на відзив за зустрічним позовом та докази (а.с.224-228) і просила розподілити судові витрати пропорційно задоволених позовних вимог. Також нею було подано клопотання про долучення доказів (відповідь з ТРК «БРІЗ») та Додаток №5 до Договору деталі доручення Замовника і вартість послуг від 06.02.2026р на суму 5000 грн. (а.с.234) без підпису сторін і квитанцію про сплату коштів згідно цих додатків №5 від 06.02.2026р, від імені ОСОБА_3 .
08.05.2026 представник - ОСОБА_4 подала клопотання про стягнення додаткових судових витрат за участь у засіданнях 09.03.2026 та 05.05.2026 у розмірі 7000 грн. на підставі Додаток №6 до Договору деталі доручення Замовника і вартість послуг від 09.03.2026р на суму 3500 грн. (а.с.52 т.2) Додаток №7 до Договору деталі доручення Замовника і вартість послуг від 05.05.2026р на суму 3500 грн. (а.с.64 т.2) без підпису сторін і квитанції про сплату коштів згідно цих додатків від імені ОСОБА_3 .
Із приводу вимог сторін щодо стягнення витрат на правничу допомогу.
Стороною позивача була заявлена вимога про стягнення з відповідачки на користь позивача витрати на правничу допомогу.
Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Крім того, в ч. 1 ст. 58 ЦПК України закріплено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).
Згідно ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
За приписами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Статтею 141 ЦПК передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), акт виконаних робіт, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
Вирішуючи питання темпоральних меж подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу, а також доказів на підтвердження їх фактичного понесення та розміру, колегія суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 340/2823/21 зауважила, що вказівка у частині сьомій статті 139, частині третій статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останній етап - перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи - для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.
Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.
Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.
Якщо ж до завершення розгляду сторона не заявила суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, й, відповідно, не надала документів, які ці витрати підтверджують, суд у такому випадку не має підстав розподіляти ці витрати. 
Аналогічна правова позиція викладена у практиці Верховний Суд, відповідно до якої сам по собі договір про надання правничої допомоги не є достатнім доказом понесення витрат,
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зробила висновок, що «вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні».
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справ.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до частини дев`ятої статті 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.
Представник позивача за первісним позовом просить стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн за участь в судових засіданнях 09.03.2026 та 05.05.2026 та витрати понесені до цього. При цьому конкретно не зазначено суму таких витрат.
Відповідачка  ОСОБА_2 08.05.2026 заявила заперечення щодо стягнення таких витрат (а.с.56 т2) і просила відмовити, та зазначила що згідно Договору №39 про правову допомогу стороною виступає Адвокатське обєднання «РІВАС», а не з адвкатом Серьогіною І.О.,, а додані до заяви Додатки до деталі доручення Замовника і вартість послуг , не містять підписи сторін та відбитку печатки. Таким чином ці додатки не вважаються частинами Договору про правову допомогу.
Крім того в квитанціях про оплату послуг платником вказано не позивача, а платила ОСОБА_3 , яка не є стороною договору. Це не передбачено умовами договору. Матеріали справи не містять доказів що такі витрати поніс особисто ОСОБА_1 .
Просила визнати вказані всі Додатки до Договору про надання правової допомоги №39 від 17.10.2025 неналежними доказами.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 Цивільний процесуальний кодекс України, у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За розглядом справи суд задовольнив на 36,39 % позовні вимоги позивача в частині стягнення грошових коштів . Зустрічний поов залишено без задоволення.
Такий підхід узгоджується з правовою позицією Верховний Суд, який неодноразово зазначав, що при частковому задоволенні позову судовий збір розподіляється між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.
Проте враховуючи, що подані представником Федоришина –адв. Серьогіною І.О. в підтвердження понесених витрат Додатки до Договору про надання правової допомоги №39 від 17.10.2025, які не підписані сторонами згідно діючого законодавства та відповідно п.7.5 цього Договору, відсутність доказів що такі витрати поніс особисто ОСОБА_1 та відсутній Акт прийому-передачі виконаних робіт з описом робіт, суд вважає що такі докази не є належними, а відповідно і заява про стягнення витрат на підставі таких доказів не є обґрунтованою і не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2-13, 44, 49, 64, 76-81, 89, 95, 133, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Відмовити представнику ОСОБА_1 -адв.Серьогіної І.О. у стягнення з ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч. 1 ст. 354 ЦПК України.
Повний текст рішення суду складено 19 червня 2026 року.

Суддя: Домусчі Л.В.