Справа № 138/557/26
Провадження №:2/138/976/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.06.2026 м. Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:
головуючого судді Київської Т.Б.,
за участю секретаря Бугери І.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Службу у справах дітей Могилів-Подільської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Сторони спору є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина зареєстрована та проживає разом з матір`ю. Місце проживання дитини визначено за спільною згодою батьків. Разом з тим, сторонам не вдалось домовитись щодо питання участі батька у вихованні дитини, а тому позивач звернувся до органу опіки та піклування із заявою про визначення порядку його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Рішенням №122 від 30.04.2025 органом опіки та піклування встановлено порядок участі батька у вихованні дитини, однак відповідач зазначене рішення не виконує. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.
На підставі викладеного вище, позивач просить суд зобов`язати відповідача не чинити йому перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановити дні та години зустрічей дитини з батьком кожної першої та третьої п`ятниці місяця в період часу з 16:00 год. до 18:00 год., в межах населеного пункту проживання дитини, у присутності матері, за попередньою домовленістю сторін та враховуючи режим, інтереси і потреби малолітньої дитини.
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 02.03.2026 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк 10 днів для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16.03.2026 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання, залучено до участі у справі Службу у справах дітей Могилів-Подільської міської ради.
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 14.05.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11.06.2026 залишено без розгляду заяву позивача про зміну предмета позову.
Позивач в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву в якій просив судове засідання проводити у його відсутність. Позовні вимоги підтримав. 
Представник відповідача подав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його та відповідача відсутність. Позовні вимоги визнав у повному обсязі. 
Представник третьої особи подала до суду заяву в якій просила судове засідання проводити у її відсутність. При вирішенні даного спору покладалась на розсуд суду.
Дослідивши матеріали справи суд, письмові пояснення відповідача, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, враховуючи таке.
Як стверджує позивач, сторони спору перебували у зареєстрованому шлюбі. Стороною відповідача дана обставина не заперечувалась.
Сторони спору є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .
Як зазначає позивач, після припинення шлюбних відносин відповідач перестала давати позивачу бачитись з дитиною на постійній основі. 
Відповідно до Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, принциповим є положення про те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
У п. 6 Декларації проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.
Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідусями, бабусями та онуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до частини 3 статті 291 ЦК України, фізична особа має право на підтримання зв`язків з членами своєї сім`ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває.
Відповідно до статей 3, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтями 12-15 Конвенції визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою). На необхідності дотримання вказаного принципу неодноразово наголошено у практиці ЄСПЛ (п. 135 рішення ЄСПЛ від 06.07.2010 у справі «Нойлінгер і Шурук проти Швейцарії»; п. 100 рішення ЄСПЛ від 16.07.2015 у справі «Мамчур проти України», п. 77 рішення ЄСПЛ від 11.10.2017 у справі «М. С. проти України»).
У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 151 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.
Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.
Як стверджує позивач, між ним, як батьком та відповідачем, як матір`ю неповнолітньої дитини не досягнуто згоди з приводу участі позивача у вихованні та спілкуванні з ним.
За змістом статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні, побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. 
Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача не чинити йому перешкоди у спілкуванні та побаченнях з її сином, то суд звертає увагу на те, що така вимога стосується обставин, що ймовірно настануть у майбутньому, тоді як суд може вирішувати спір лише за наявності фактично порушеного або такого, що ставить під загрозу права та інтереси, права, а не в майбутньому, оскільки судовий процес є інструментом для вирішення вже існуючих, а не потенційних правопорушень або конфліктів, які ще не настали. 
Враховуючи викладене вище, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача не чинити йому перешкоди у спілкуванні з сином.
Разом з тим, наявність спору з цього приводу, є підставою для визначення судом способу участі батька у вихованні та спілкуванні з сином.
Доказів тієї обставини, що спілкування батька з сином суперечить інтересам дитини, перешкодить його нормальному розвитку та негативно вплине на його психічний чи фізичний стан, або ж становить загрозу для нього, матеріали справи не містять.
Положеннями статті 19 СК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.
Під час розгляду судом спорів, зокрема, щодо участі батька у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Рішенням №122 виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради від 30.04.2025 визначено спосіб участі батька у вихованні дитини та встановити дні та години зустрічей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з малолітньої дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: кожної першої та третьої п`ятниця місяця в період часу з 16:00 до 18:00 год, в межах населеного пункту проживання дитини, у присутності матері, за попередньою домовленістю сторін, враховуючи режим, інтереси і потреби малолітньої дитини. Матері дитини, ОСОБА_2 , давати можливість батьку спілкуватися з дитиною по відео та телефонному зв`язку.
Аналізуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що з метою реального виконання рішення суду та можливості реалізації позивачем своїх прав на участь у вихованні та спілкуванні з сином, слід визначити спосіб участі позивача у спілкуванні з сином та його вихованні, визначивши участь батька у вихованні дитини відповідно до рішення №122 виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради від 30.04.2025, з врахуванням позовних вимог та тієї обставини, що відповідач визнала позов у повному обсязі.
При ухваленні такого рішення суд також зважає на те, що ні позивач, ні відповідач не позбавлені в майбутньому повторно звернутись до суду з вимогою про зміну встановленого судом графіку.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»,ст.7, 19, 151, 159, 257, 263 СК України, ст.12, 76-81, 82, 141, 223, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановити дні і години зустрічей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з малолітньою дитиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: кожної першої та третьої п`ятниці місяця в період часу з 16 год. 00 хв. по 18 год. 00 хв., в межах населеного пункту проживання дитини, у присутності матері, за попередньою домовленістю. сторін, враховуючи режим, інтереси і потреби малолітньої дитини. 
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Третя особа: Служба у справах дітей Могилів-Подільської міської ради, Код ЄДРПОУ 41115104, місцезнаходження: пл.Шевченка, 6/16, м.Могилів-Подільський Вінницької області.
Суддя:              Т.Б.Київська