ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.06.2026	Справа № 910/3/26	

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛДОРС" (адреса: 45000, Волинська обл., м. Ковель, вул. Грушевського, буд. 77; код ЄДРПОУ: 39224682)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАЛЬ-АЛЬЯНС" (адреса: 04119, м. Київ, вул. Зоологічна, буд. 4-А; код ЄДРПОУ: 45631642)
про стягнення коштів та розірвання договору,
у складі суду судді Погрібної С.В.
за участю секретаря судового засідання Левчук В.С.
представники сторін згідно протоколу судового засідання.

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛДОРС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАЛЬ-АЛЬЯНС" про стягнення суми попередньої оплати за товар у розмірі 196 000,00 грн попередньої оплати, що не був поставлений за Договором №111-09 від 30.09.2025, а також 2 555,06 грн інфляційних втрат та 13 650,36 грн штрафних санкцій та про розірвання вказаного договору.
01.01.2026 від позивача надійшла заява про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 07-11/28/26).
Ухвалою суду від 06.01.2026 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу час на усунення недоліків, зокрема - надання доказів сплати судового збору за одну вимогу майнового характеру (стягнення коштів).
10.01.2026 від позивача надійшла заява про усунення недоліків разом із доказами сплати судового збору за вимогу майнового характеру (про стягнення коштів) разом із позовною заявою поданою в новій редакції (із зазначенням відомостей щодо наявності електронних кабінетів у сторін).
Ухвалою суду від 26.01.2026 позовну заяву повторно залишено без руху, надано позивачу час на усунення недоліків.
30.01.2026 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної.
Ухвалою суду від 27.02.2026 вказану позовну заяву (після усунення недоліків) прийнято до розгляду судом, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 24.03.2026 на 16:00 год.
Підготовче засідання, призначене на 24.03.2026 о 16:00 год, не відбулось у зв`язку із повітряною тривогою у м. Києві.
Ухвалою суду від 26.03.2026 судом повідомлено, що наступне підготовче засідання відбудеться 15.04.26 о 12:00 год.
Ухвалою суду від 15.04.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу для розгляду по суті на 13.05.2026 о 12:00 год.
Будь-які звернення, клопотання чи відзив від відповідача до суду не надходили.
З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження в справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04119, м. Київ, вул. Зоологічна, буд. 4-А; код ЄДРПОУ: 45631642.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалу суду від 27.02.2026 відповідач отримав 11.03.2026.
Враховуючи викладене, відповідач повідомлений належним чином про розгляд даної справи.
Приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Приймаючи до уваги зазначене, справа може бути розглянута за наявними у ній за наявними матеріалами справи відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.
В судовому засіданні 09.06.2026 судом проголошено вступну і резолютивну частини рішення. 
Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступне.
30.09.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАЛЬ-АЛЬЯНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛДОРС» укладено Договір № 111-09, відповідно до п. 1.1 якого Постачальник зобов`язаний передати у власність покупцеві металопрокат, в кількості, якості, номенклатури та асортименті, наведених у Замовлені Покупця погоджених з Продавцем в порядку, передбаченим даним договором.
Відповідно до п. 1.2. Договору від 30.09.2025 № 111-09 Перелік, кількість, вартість, строки передачі, а також інші необхідні умови постачання визначаються Сторонами у погоджених Продавцем замовленнях, які Покупець відправляє електронну адресу Продавця: Замовлення вважається погодженим Продавцем, в разі направлення електронну адресу Покупця, рахунки на оплату Продукції, протягом 3 днів з моменту направлення Покупцем відповідного замовлення.
Відповідно до п. 1.3. Договору від 30.09.2025 № 111-09 Покупець зобов`язаний прийняти погоджену Сторонами Продукцію і оплатити її у строки передбачені даним Договором.
Відповідно до п.п. 2.1., 2.3. Договору від 30.09.2025 № 111-09 Поставка Продукції здійснюється відповідно до міжнародних Правил тлумачення терміні «ІНКОГТЕРМС - 2010» (DDP) на адресу, зазначену та погоджену в Замовленнях Покупця, в порядку передбаченим п. 1.2. даного Договору.
На підставі Замовлення Продавець оформлює рахунки на оплату Продукції та видаткові накладні на Продукцію.
Відповідно до п. 2.6. Договору від 30.09.2025 № 111-09 Термін поставки Продукції - 5 банківських днів після зарахування 50% передоплати, решта 50 % після поставки товару.
Відповідно до п. 4.1. Договору від 30.09.2025 № 111-09 передача Продукції від продавця Покупцю здійснюється за видатковою накладною, яка сформована Продавцем на підставі Замовлення Покупця, в порядку п. 1.2. даного Договору, в якій зазначається найменування Продукції, що продається, кількість в одиницях вимірювання, узгоджена ціна Продукції та загальна вартість такої Продукції. Дата підписання Сторонами видаткової накладної є датою отримання Продукції. 
Відповідно до п.п. 5.1., 5.2. Договору від 30.09.2025 № 111-09 сторона, яка порушила зобов`язання, визначене цим Договором та/або законодавством України, зобов`язана відшкодувати завдані цим збитки стороні, права або інтереси якої порушено. 
За порушення терміну поставки Продукції, вказаного покупцем у Замовленні, згідно даного Договору Продавець зобов`язаний сплатити Покупцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період зобов`язання від вартості товару, термін поставки якого прострочився за кожний день такого прострочення.
Відповідно до п.п. 7.1., 7.2. Договору від 30.09.2025 № 111-09 Договір набуває чинності з дати підписання Сторонами і діє до 31.12.2026, але в будь якому випадку до повного виконання взятих на себе зобов`язань.
Цей Договір може бути змінений або розірваний на підставах передбачених законом або за угодою сторін, що підтверджується додатковою угодою до цього Договору, підписаної уповноваженими представниками обох сторін.
03.10.2025 ТОВ «МЕТАЛДОРС» перерахував грошові кошти на банківські реквізити ТОВ «СТАЛЬ-АЛЬЯНС» у розмірі 196 000,00 грн, призначення платежу за ТМЦ згідно рахунку № 11841 від 26.09.2025, ПДВ 20 % у розмірі 32 666,67 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №199 від 03.10.2025.
17.10.2025 ТОВ «МЕТАЛДОРС» звернулося до ТОВ «СТАЛЬ-АЛЬЯНС» з вимогою про поставку партії Продукції в 7-денний термін з дня отримання зазначеної вимоги на суму 391 770,40 грн.
03.11.2025 ТОВ «СТАЛЬ-АЛЬЯНС» листом № 03/11-25 надало відповідь ТОВ «МЕТАЛДОРС» на вищезазначений лист, в якому зазначило, що на виконання умов Договору, після сплати вартості товару, Продавцем було вжито заходів щодо поставки товару Покупцю за участю перевізника ОСОБА_1 , про що свідчить Договір-заявка № 11841 на разову автотранспортну перевозку грузу.
На момент поставки продукції, Продавець повідомив Покупця про тимчасову відсутність окремих позицій замовленого Покупцем товар на складі у Продавця та можливість поставки на наступну партію замовлення. Отже, Продавцем фактично поставлено товар Покупцю на суму 188 450,20 грн в тому числі ПДВ в сумі 31 408,37 грн, про що свідчить видаткова накладна № 275 від 08.10.2025, належно оформлена та підписана обома сторонами.
Приймаючи рішення суд виходить з наступного:
Відповідно до ст. 11 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У постанові Верховного Суду від 01.03.2021 у справі № 180/1735/16, зазначено, що усталеним як в цивілістичній доктрині, так і судовій практиці під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади згідно з якими здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість добросовісність та розумність (ч. 3 ст. 509 ЦК України). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У постанові Верховного Суду від 20.08.2024 у справі № 910/5614/23 зазначено, що як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
Саме тому, за загальним правилом, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати (постанова ОП КЦС у складі ВС від 23.01.2019 у справі №355/385/17).
Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо його сторони у відповідній формі дійшли згоди у відношенні всіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець - прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно зі статтями 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.
В статті 691 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
Відповідно до статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
За змістом статей 663, 664 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Стаття 693 ЦК України передбачає, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства, попередня оплата це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому, попередня оплата підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося.
Крім того, відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Згідно з ч.ч. 2 - 4 ст. 654 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.
Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що 30.09.2025 між ТОВ «СТАЛЬ-АЛЬЯНС» та ТОВ «МЕТАЛДОРС» укладено Договір № 111-09, відповідно до умов якого ТОВ «СТАЛЬ-АЛЬЯНС» зобов`язалося передати у власність ТОВ «МЕТАЛДОРС» металопрокат, в кількості, якості, номенклатури та асортименті, наведених у Замовлені Покупця погоджених з Продавцем в порядку, передбаченим даним договором.
Відповідно до п. 2.6. вищезазначеного Договору сторонами погоджено, що Термін поставки Продукції - 5 банківських днів після зарахування 50% передоплати.
03.10.2025, на виконання умов вищезазначеного Договору, ТОВ «МЕТАЛДОРС» перерахував 50% передоплати на банківські реквізити ТОВ «СТАЛЬ-АЛЬЯНС» у розмірі 196 000 грн.
Відповідно до п. 4.1. Договору від 30.09.2025 № 111-09 передача Продукції від продавця Покупцю здійснюється за видатковою накладною, яка сформована Продавцем на підставі Замовлення Покупця, в порядку п. 1.2. даного Договору, в якій зазначається найменування Продукції, що продається, кількість в одиницях вимірювання, узгоджена ціна Продукції та загальна вартість такої Продукції. Дата підписання Сторонами видаткової накладної є датою отримання Продукції. 
Отже, укладаючи Договір від 30.09.2025 № 111-09, позивач розраховував на належне виконання відповідачем своїх зобов`язань, зокрема, щодо своєчасної та повної поставки товару, однак, відповідач порушив своє зобов`язання, передбачене умовами договору щодо поставки визначеного сторонами Товару, зокрема, металопрокат, в кількості, якості, номенклатури та асортименті, наведених у Замовлені Покупця погоджених з Продавцем в порядку, передбаченим даним договором, а також не спростував доводів позивача належними та допустимими доказами.
Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд звертає увагу, що відсутність дій відповідача щодо поставки товару, надає позивачу право на "законне очікування", що йому будуть повернуті кошти попередньо сплачені останнім. Не повернення відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Брумареску проти Румунії", "Пономарьов проти України", "Агрокомплекс проти України").
Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо наявності істотного порушення відповідачем Договору від 30.09.2025 № 111-09, у зв`язку з чим позовна вимога про розірвання вказаного договору підлягає задоволенню.
Також, враховуючи обставини невиконання відповідачем обов`язку з поставки попередньо оплаченого позивачем товару, останній набув право вимоги повернення суми попередньої оплати в розмірі 196 000,00 грн.
Доказів повернення грошових коштів (попередньої оплати) позивачу, як і належних та допустимих доказів здійснення поставки товару суду не надано.
Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 2 555,06 грн та пеню у розмірі 13 650,19 грн.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
У відповідності до норм ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.
Згідно з статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Відповідно до п.п. 5.1., 5.2. Договору від 30.09.2025 № 111-09 сторона, яка порушила зобов`язання, визначене цим Договором та/або законодавством України, зобов`язана відшкодувати завдані цим збитки стороні, права або інтереси якої порушено. 
За порушення терміну поставки Продукції, вказаного покупцем у Замовленні, згідно даного Договору Продавець зобов`язаний сплатити Покупцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період зобов`язання від вартості товару, термін поставки якого прострочився за кожний день такого прострочення.
Верховний Суд у постановах від 17.09.2020 у справі № 922/3548/19, від 23.04.2019 у справі № 904/3565/18, від 25.06.2018 у справі № 912/2483/17, від 29.05.2018 у справі №910/23003/16 зазначив, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені, штрафу, передбачених ч. 3 ст. 549 ЦК України, можливо, оскільки суб`єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань встановленням договірної санкції за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань і штраф (пеня) застосовується за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки за невиконання грошового зобов`язання.
За приписом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.
Перевіривши розрахунок пені та інфляційних втрат, долучений позивачем до позовної заяви, суд дійшов висновку про його правильність та обґрунтованість, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 2 555,06 грн та пені у розмірі 13 650,19 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.
За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідач доводів позивача не спростував, контррозрахунок заявлених сум не надав.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.
Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на надання правничих (правових) послуг у розмірі 5 000,00 грн, суд зазначає наступне. 
Відповідно до частини першої ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 частини третьої ст. 123 ГПК України).
Положеннями пп. 2) частини першої ст. 129 ГПК України передбачено, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.
Статтею 16 ГПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно із частинами першою та другою ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма ст. 129 ГПК України).
Статтею 131-2 Конституції України передбачено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.
Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
На підтвердження понесених витрат на надання правничих (правових) послуг позивачем, у встановлений ст. 129 ГПК України строк подано, зокрема, копія ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АС № 1168951 від 31.12.2025; копія Договору про надання професійної допомоги від 29.12.2025; копія рахунку від 29.12.2025 на суму 5 000,00 грн; копія Акту прийому - передачі виконаних робіт від 31.12.2025 на суму 5 000,00 грн та копія платіжної інструкції № 314 від 31.12.2025 на суму 5 000,00 грн.
Відповідно до п. 4.3. Договору про надання професійної допомоги від 29.12.2025 порядок обчислення гонорару за Договором: фіксований гонорар за Договором складає 5 000,00 грн. 
У постанові КГС ВС від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18 Верховний Суд звернув увагу, що визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
У рішенні Європейського суду з прав людини від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Частиною четвертою ст. 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Перевіривши подані позивачем докази на підтвердження обсягу виконаних робіт на надання правової допомоги, дослідивши співмірність заявленої позивачем суми із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), оцінивши необхідність поданих представником позивача документів в обґрунтування позовних вимог, а також їх зміст, враховуючи обсяг, вид та зміст наданих послуг, суд, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини та Верховного Суду, дійшов висновку, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на оплату правничої (правової) допомоги є співмірним зі складністю даної справи, у зв`язку з чим, суд вважає правомірним нарахування витрат на надання правничих (правових) послуг в сумі 5 000,00 грн.
Керуючись статтями 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
2. Розірвати Договір № 111-09 від 30.09.2025, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАЛЬ - АЛЬЯНС» (адреса: 04119, м. Київ, вул. Зоологічна, буд. 4-А; код ЄДРПОУ: 45631642) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛДОРС» (адреса: 45000, Волинська обл., м. Ковель, вул. Грушевського, буд. 77; код ЄДРПОУ: 39224682).
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАЛЬ-АЛЬЯНС" (адреса: 04119, м. Київ, вул. Зоологічна, буд. 4-А; код ЄДРПОУ: 45631642) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛДОРС" (адреса: 45000, Волинська обл., м. Ковель, вул. Грушевського, буд. 77; код ЄДРПОУ: 39224682) 196 000,00 грн суму попередньої оплати, інфляційні втрати у розмірі 2 555,06 грн, пеню у розмірі 13 650,19 грн, судовий збір у розмірі 4 844,80 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.
Повний текст рішення складено 15.06.2026.

Суддя Світлана ПОГРІБНА