ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/7078/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2026 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої - судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області та 4 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, 

в с т а н о в и в:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області (далі також - відповідач-1, Головне управління, ГУ ДСНС України у Львівській області) та 4 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області (далі також - відповідач-2, 4 ДПРЗ), у якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення під час проходження служби за періоди з 03.09.2016 по 07.09.2016; з 10.10.2016 по 26.12.2016; з 01.02.2017 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року, як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);
- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за періоди з 03.09.2016 по 07.09.2016; з 10.10.2016 по 26.12.2016; з 01.02.2017 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року, як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), з урахуванням раніше проведених виплат, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 та з врахуванням виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області щодо не врахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078, при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 01.03.2018 по 25.01.2021; з 15.04.2021 по 18.07.2022;
- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 25.01.2021; з 15.04.2021 по 18.07.2022, розраховану як різниця між сумою індексації і розміром підвищення його грошового доходу у березні 2018 року, із урахуванням вимог абзацу 6 пункту 4, абзаців 3, 4,5,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, у розмірі 3760,25 грн. щомісячно, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004 та з урахуванням вже виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність 4-го державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення під час проходження служби за періоди з 07.09.2016 по 10.10.2016; з 26.12.2016 по 01.02.2017 із застосуванням січня 2008 року, як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);
- зобов`язати 4-ий державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за періоди з 07.09.2016 по 10.10.2016; з 26.12.2016 по 01.02.2017 із застосуванням січня 2008 року, як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), з урахуванням раніше проведених виплат, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 та з врахуванням виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність 4-го державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області щодо неврахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078, при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 25.01.2021 по 15.04.2021;
- зобов`язати 4-ий державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 25.01.2021 по 15.04.2021, розраховану як різниця між сумою індексації і розміром підвищення його грошового доходу у березні 2018 року, із урахуванням вимог абзацу 6 пункту 4, абзаців 3, 4,5,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 , у розмірі 3760,25 грн. щомісячно, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004 та з урахуванням вже виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в період проходження служби цивільного захисту йому не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення за період з 03.09.2016 по 28.02.2018, а за період з 01.03.2018 по 18.07.2022 індексація нараховувалась без урахування вимог абз. абз. 4, 5, 6 п. 5 Порядку № 1078, тобто без виплати індексації-різниці. Позивач вважає, що базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 2016 по 2018 рік є січень 2008 року - місяць, з якого набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 і відбулося останнє підвищення посадових окладів за його посадою, а наступне підвищення окладів відбулося лише з 01.03.2018 у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704. Вважаючи бездіяльність відповідачів протиправною, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою від 20.04.2026 суддя відкрила провадження у справі та вирішила проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників сторін.
30.04.2026 до суду від представника відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву (вх. 36009), а 29.04.2026 від представника відповідача-1 - відзив на позовну заяву (вх. № 35931), в яких відповідачі проти задоволення позову заперечують повністю. Відзиви обґрунтовані тим, що позивачем пропущено встановлений ч. 2 ст. 233 Кодексу Законів про працю України тримісячний строк звернення до суду, оскільки про стан своїх прав позивач мав можливість дізнатися з дати виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення - 22.10.2025, а до суду звернувся лише 14.04.2026. По суті спору відповідачі зазначають, що у зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 з 01.12.2015 істотно змінився порядок проведення індексації, а базовим місяцем, від якого здійснюється обчислення індексу споживчих цін, став січень 2016 року; що зміна грошового забезпечення осіб служби цивільного захисту відбулася лише з 01.03.2018 у зв`язку з набранням чинності Постановою № 704, у зв`язку з чим базовим місяцем для нарахування індексації стала не січень 2016 року, а березень 2018 року; що індексацію за період з 01.03.2018 нараховано та виплачено відповідно до п. 5 Порядку № 1078, а нарахування та виплата компенсації сум податку з доходів фізичних осіб проведені без порушень Порядку № 44. Просили у задоволенні позову відмовити повністю.
04.05.2026 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач підтримав заявлені позовні вимоги. Заперечуючи доводи відповідачів щодо пропуску строку звернення до суду, позивач послався на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 23.04.2025 у справі № 620/17995/23, та на Рішення Великої палати Конституційного Суду України від 11.12.2025 № 1-р/2025, яким частину першу статті 233 КЗпП України щодо встановлення тримісячного строку звернення працівника до суду щодо стягнення заробітної плати та інших належних виплат визнано неконституційною. Стосовно базового місяця позивач наголосив, що Постановою № 1013 оклади осіб служби цивільного захисту не підвищувались, а тому січень 2016 року не є для них місяцем підвищення тарифних ставок (окладів), і базовим місяцем залишається січень 2008 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Щодо доводів відповідача про пропуск строку звернення до суду, суд зазначає таке.
Положення ст. 122 КАС України не містять норми, яка б врегульовувала порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належного їм грошового забезпечення у разі порушення законодавства про оплату праці. 
За усталеною практикою Верховного Суду такі правовідносини регулюються положеннями ст. 233 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпП України), які, з огляду на гарантоване ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю, мають перевагу в застосуванні перед ст. 122 КАС України.
Спір про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення стосується заробітної плати (грошового забезпечення) особи, яка проходила службу. 
Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05.05.2022 у справі № 380/8976/21, від 14.12.2023 у справі № 600/4606/23-а та від 20.12.2024 у справі № 440/6875/24.
Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України (у редакції, чинній до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник мав право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Офіційне тлумачення цього положення надав Конституційний Суд України у Рішеннях від 15.10.2013 № 8-рп/2013 і № 9-рп/2013, відповідно до яких у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати не обмежується будь-яким строком.
Законом України від 01.07.2022 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності з 19.07.2022, ч. 2 ст. 233 КЗпП України викладено в новій редакції, що передбачає звернення до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, у тримісячний строк. Водночас, за усталеним підходом Верховного Суду (постанова судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23) правовідносини, які мали місце у період до 19.07.2022, підлягають правовому регулюванню згідно з положеннями ст. 233 КЗпП України у попередній редакції, а у період з 19.07.2022 - згідно з нормами цієї статті у редакції зазначеного Закону.
Як встановлено судом, спірні правовідносини щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення виникли у період з 03.09.2016 по 18.07.2022. На час виникнення у позивача права на нарахування і виплату індексації грошового забезпечення ч. 2 ст. 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком. 
Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.04.2025 у справі № 620/17995/23, а також у постановах від 02.04.2025 у справі № 260/4589/24, від 03.04.2025 у справі № 420/1581/24 та від 10.04.2025 у справі № 620/11514/24.
За таких обставин суд критично оцінює доводи відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Суд встановив, що ОСОБА_1 проходив службу цивільного захисту в Головному управлінні Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області та його структурних підрозділах, а також у 14 державній пожежно-рятувальній частині, правонаступником якої є 4 державний пожежно-рятувальний загін. 
Наказом ГУ ДСНС України у Львівській області від 22.10.2025 № 441 майора служби цивільного захисту ОСОБА_1 звільнено зі служби за станом здоров`я та з 22.10.2025 виключено з кадрів ДСНС України.
У відповідь на адвокатський запит представника позивача ГУ ДСНС України у Львівській області надало довідку від 26.03.2026 № 63-ДВ/58 07 про види грошового забезпечення, що було нараховано та виплачено ОСОБА_1 в період з 03.09.2016 по липень 2022 року, а також листами від 27.03.2026 № 58 01-2324/58 07 та від 08.04.2026 № 58 02-2726/58 14 повідомило, що індексація за 2016-2017 роки не проводилась, а право на проведення індексації з урахуванням базового місяця березень 2018 року виникло лише у грудні 2018 року.
З наданої відповідачем інформації щодо нарахованого та виплаченого грошового забезпечення позивача слідує, що у період з 03.09.2016 по 28.02.2018 індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалась та не виплачувалась, а у період з 01.03.2018 по 18.07.2022 позивачу виплачувалася лише поточна індексація без нарахування індексації-різниці у розумінні абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078. Зазначені обставини сторонами по суті не заперечуються; спір зводиться до правильності визначення базового місяця для нарахування індексації, наявності підстав для виплати індексації-різниці та до належності відповідачів.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон № 2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Індексація грошових доходів населення здійснюється відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-XII від 03.07.1991 (далі - Закон № 1282-XII) та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 (далі - Порядок № 1078). 
Згідно зі ст. 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення), у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Відповідно до статті 4 цього Закону індексація проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотки.
Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» № 2017-III від 05.10.2000 індексацію доходів населення віднесено до державних соціальних гарантій, що згідно зі ст. 19 цього ж Закону є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. 
Відтак, індексація є складовою грошового забезпечення осіб служби цивільного захисту та підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи (постанови Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 825/1987/17, від 20.11.2019 у справі № 620/1892/19, від 05.02.2020 у справі № 825/565/17).
При цьому суд зазначає, що повноваження державних органів щодо визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними, оскільки законодавцем установлено один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. 
Наведені висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29.11.2021 у справі № 120/313/20-а та від 26.01.2022 у справі № 400/1118/21.
Щодо визначення базового місяця та нарахування індексації грошового забезпечення за період з 03.09.2016 по 28.02.2018 суд зазначає таке.
У зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013), яка набрала чинності з 15.12.2015 та підлягала застосуванню з 01.12.2015, істотно змінився порядок індексації. Якщо раніше базовим місяцем вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної заробітної плати, пенсій, стипендій чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових), то після прийняття Постанови № 1013 місяцем підвищення став місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів). 
Таким чином, починаючи з 01.12.2015, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, у тому числі особа служби цивільного захисту.
Разом з тим суд враховує, що п. 1 Постанови № 1013 передбачено підвищення з 01.12.2015 посадових окладів (тарифних ставок) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та деяких інших працівників. При цьому підвищення окладів не стосувалося осіб служби цивільного захисту: Постановою № 1013 були підвищені оклади майже в усіх галузях бюджетної сфери (за винятком працівників 1-3-го тарифних розрядів за ЄТС), окрім окладів у складі грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту. 
Отже, з прийняттям Постанови № 1013, тобто з 01.12.2015 і до 01.03.2018, посадові оклади осіб служби цивільного захисту не змінилися.
Розміри посадових окладів осіб служби цивільного захисту на момент виникнення спірних правовідносин визначалися постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 1294 від 07.11.2007 (далі - Постанова № 1294), якою затверджено схеми посадових окладів і яка згідно з її пунктом 13 набрала чинності з 01.01.2008. Постанова № 1294 діяла до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017 (далі - Постанова № 704), якою встановлено нові розміри посадових окладів усіх категорій з 01.03.2018.
Таким чином, у період дії Постанови № 1294, тобто з 01.01.2008 до 01.03.2018, розмір посадових окладів осіб служби цивільного захисту був незмінним, а зміна розмірів доплат, надбавок та премій (відповідно до абз. 5 п. 5 Порядку № 1078) не впливала на встановлення базового місяця індексації. Підвищення тарифних ставок (окладів), що було б підставою для встановлення іншого базового місяця, за період з січня 2008 року по березень 2018 року не відбувалося. 
З огляду на наведене суд відхиляє доводи відповідачів про те, що базовим місяцем є січень 2016 року, а підвищення грошового забезпечення позивача у спірний період відбувалося не за рахунок підвищення посадових окладів, а виключно за рахунок зміни розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що згідно з абз. 5 п. 5 Порядку № 1078 не є підставою для визначення такого місяця базовим.
Відтак суд погоджується з доводами позивача про те, що саме січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування йому індексації грошового забезпечення за період з 03.09.2016 по 28.02.2018 включно. 
Зазначений висновок є усталеним у практиці Верховного Суду та викладений, зокрема, у постановах від 26.01.2022 у справі № 400/1118/21, від 20.04.2022 у справі № 420/3593/20, від 24.10.2024 у справі № 420/13056/21 і від 08.11.2024 у справі № 340/5992/20.
Суд також відхиляє доводи відповідачів про відсутність фінансових ресурсів для виплати індексації у 2016-2017 роках, оскільки реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів і базується на чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування особи на грошовому забезпеченні, а обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію (постанови Верховного Суду від 19.07.2019 у справі № 240/4911/18, від 07.08.2019 у справі № 825/694/17, від 20.11.2019 у справі № 620/1892/19, від 16.06.2020 у справі № 206/4411/16-а).
Щодо нарахування та виплати індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 18.07.2022 суд зазначає таке.
01.03.2018 набрала чинності Постанова № 704, якою затверджено нові розміри посадових окладів, у зв`язку з чим березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення. Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації: «поточної» індексації, право на яку виникає у разі перевищення величиною індексу споживчих цін порогу індексації (103 відсотки), та «індексації-різниці», право на яку виникає тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір підвищення доходу менший за суму можливої індексації, визначеної у цьому місяці.
Відповідно до абз. абз. 3, 4 п. 5 Порядку № 1078 сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу; якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. 
Згідно з абз. 6 п. 5 Порядку № 1078 така сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів), і до неї надалі додається поточна індексація. Нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими; повноваження відповідачів щодо виплати цієї суми не є дискреційними.
З наданих відповідачем даних слідує, що грошове забезпечення позивача за лютий 2018 року становило 10646,25 грн., а за березень 2018 року - 11349,15 грн., тобто грошовий дохід позивача у березні 2018 року збільшився на 702,9 грн. Оскільки підвищення грошового доходу позивача у зв`язку зі зміною посадових окладів (702,9 грн) не перевищило суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (4463,15 грн), позивач відповідно до абз. 4 п. 5 Порядку № 1078 має право на отримання індексації-різниці, розмір якої розраховується як різниця між сумою можливої індексації (4463,15 грн.) і розміром підвищення доходу (702,9 грн.) та становить 3760,25 грн. щомісячно до наступного підвищення посадового окладу або до дня звільнення зі служби. 
Аналогічний висновок щодо права на отримання індексації-різниці в період після 01.03.2018 сформовано Верховним Судом у постанові від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21.
Як слідує з довідки № 63-ДВ/58 07 від 26.03.2026, у період з березня 2018 року по липень 2022 року цей вид індексації позивачу не нараховувався і не виплачувався, натомість виплачувалася лише поточна індексація. 
За таких обставин бездіяльність відповідачів щодо неврахування вимог абз. абз. 4, 5, 6 п. 5 Порядку № 1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення позивача у період з 01.03.2018 по 18.07.2022 є протиправною, а вимоги про зобов`язання нарахувати і виплатити індексацію-різницю у розмірі 3760,25 грн. щомісячно є обґрунтованими.
Щодо вимоги позивача про одночасну компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб суд зазначає таке.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (далі - Порядок № 44). 
Згідно з п. п. 2-5 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми утриманого податку.
Оскільки індексація є складовою грошового забезпечення, з якого при виплаті утримується податок з доходів фізичних осіб, позивач має право на одночасну компенсацію сум цього податку, утриманих із донарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення. 
Наведене узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 22.06.2018 у справі № 812/1048/17, від 25.06.2020 у справі № 825/761/17, від 27.07.2023 у справі № 380/813/22 та від 27.06.2024 у справі № 580/602/22.
Щодо належності відповідачів суд зазначає таке.
За змістом п. 6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженої наказом МВС України від 20.07.2018 № 623, грошове забезпечення виплачується особам рядового і начальницького складу за місцем їх служби. Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування особи на грошовому забезпеченні.
Як слідує з листа ГУ ДСНС України у Львівській області № 58 02-2726/58 від 08.04.2026, у періоди служби позивача у 14 державній пожежно-рятувальній частині (з 07.09.2016 по 10.10.2016 та з 26.12.2016 по 01.02.2017), правонаступником якої з урахуванням послідовної реорганізації (14 ДПРЧ - 5 ДПРЗ - 4 ДПРЗ) є 4 державний пожежно-рятувальний загін, відповідальним за ненарахування та невиплату індексації грошового забезпечення є 4 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Львівській області. За періоди ж служби позивача у структурних підрозділах апарату Головного управління (з 03.09.2016 по 07.09.2016; з 10.10.2016 по 26.12.2016; з 01.02.2017 по 28.02.2018; а також з 01.03.2018 по 18.07.2022 в частині індексації-різниці) відповідальним є Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить із принципу верховенства права та принципу ефективності захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, яка звернулась за судовим захистом, без необхідності її додаткових звернень. Спосіб відновлення порушеного права шляхом зобов`язання відповідачів нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення із застосуванням січня 2008 року як базового місяця, з виплатою індексації-різниці та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, є ефективним, оскільки виключає подальші протиправні бездіяльність чи дії суб`єктів владних повноважень та унеможливлює повторне звернення позивача до суду.
Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.
Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Частиною 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов слід задовольнити повністю.
Судові витрати не розподіляються, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 19-20, 22, 25-26, 72, 77, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за періоди з 03.09.2016 по 07.09.2016, з 10.10.2016 по 26.12.2016, з 01.02.2017 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як місяця підвищення доходу (базового місяця), з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення, відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області щодо неврахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003, при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 01.03.2018 по 25.01.2021 та з 15.04.2021 по 18.07.2022.
Зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області (код ЄДРПОУ 38627339; місцезнаходження: 79006, м. Львів, вул. Підвальна, 6) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) індексацію грошового забезпечення за періоди з 03.09.2016 по 07.09.2016; з 10.10.2016 по 26.12.2016; з 01.02.2017 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як базового місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін, а також індексацію-різницю за період з 01.03.2018 по 25.01.2021 та з 15.04.2021 по 18.07.2022, розраховану як різниця між сумою індексації і розміром підвищення грошового доходу у березні 2018 року, у розмірі 3760,25 гривень щомісячно, з урахуванням раніше проведених виплат, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004.
Визнати протиправною бездіяльність 4 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за періоди з 07.09.2016 по 10.10.2016 та з 26.12.2016 по 01.02.2017 із застосуванням січня 2008 року як базового місяця, а також щодо неврахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення № 1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення позивача у період з 25.01.2021 по 15.04.2021.
Зобов`язати 4 державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області (код ЄДРПОУ 38350289; місцезнаходження: 80109, Львівська область, м. Шептицький, вул. Б. Хмельницького, 30) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) індексацію грошового забезпечення за періоди з 07.09.2016 по 10.10.2016 та з 26.12.2016 по 01.02.2017 із застосуванням січня 2008 року як базового місяця, а також індексацію-різницю за період з 25.01.2021 по 15.04.2021, розраховану як різниця між сумою індексації і розміром підвищення грошового доходу у березні 2018 року, у розмірі 3760,25 гривень щомісячно, з урахуванням раніше проведених виплат, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004.
Судові витрати в цій справі розподілу не підлягають.
Рішення може бути оскаржене, згідно зі статтею 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили, згідно зі статтею 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений 30.06.2026.

Суддя Потабенко В.А.