Справа № 143/343/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2026 року    м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Тітової Т. Л. ,
за участю секретаря Затоковенко Т. О.,
розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду в місті Погребище Вінницького району Вінницької області цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, –

встановив: 

У березні 2026 року представник ТОВ «Споживчий центр» Балюх Є. О. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 57 622 грн 18 коп.
На обґрунтування позову зазначено, що 25.07.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 25.07.2025-100002116.
Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 14 000 грн строком на 184 днів з дня його надання, дата повернення (виплати) кредиту – 24.01.2026. Процентна ставка – фіксована незмінна у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту – 20% від суми кредиту та дорівнює: 2 800 грн. Також, 05.08.2025 між кредитодаввцем та позичальником було укладено додатковий договір, за яким сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою позичальника збільшити суму кредиту. Відповідно до умов додаткового договору сума кредиту становить 19 500 грн, яка складається з усіх траншів, зазначених у договорі. За даними додаткового договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику 2-й транш у розмірі 5 500 грн; дата надання/видачі кредиту (2-го траншу) 05.08.2025 на рахунок споживача 4441-11ХХ-ХХХХ-6065; строк на який надається кредит (а саме 2-й транш) – 173 дні з дати його надання; комісія, пов`язана з наданням 2-го траншу – 20% від суми 2-го траншу та дорівнює: 1 100 грн.
Представник позивача зазначає, що свої зобов`язання позивач виконав у повному обсязі, однак відповідачка свої зобов`язання не виконала, кредит та проценти з моменту отримання коштів не сплатила, у зв`язку з чим станом на день подання позову у нього утворилась заборгованість у розмірі 57 622 грн 18 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 19 148 грн 88 коп., за процентами у розмірі 29 308 грн 30 коп., за відсотками, нарахованими за ст. 625 ЦК України, у розмірі 9 165 грн.
Ухвалою судді від 31.03.2026 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін (а. с. 42).
27.04.2026 через систему «Електронний суд» від представника відповідачки – адвоката Тальчук П. І. надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить відмовити у задоволенні позову ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 у повному обсязі. 
Відзив мотивований тим, що, на думку відповідачки, заявлені позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 
Зокрема, представник відповідачки зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту підписання кредитного договору, який є предметом спору у цій справі. Крім того, до матеріалів справи не долучено документів, які б підтверджували проведення процедури ідентифікації та верифікації клієнта. 
Також відповідачка вважає недоведеним факт укладення сторонами кредитного договору саме на умовах, викладених у наданих позивачем примірниках кредитного договору та додаткового договору до нього. На її переконання, використання одноразового ідентифікатора не забезпечує цілісності та незмінності електронного документа, оскільки не містить криптографічного захисту тексту документа та не виключає можливості внесення змін до його змісту після підписання.
У зв`язку з цим відповідачка заперечує належне погодження сторонами істотних умов кредитування, зокрема щодо розміру та порядку нарахування процентів, оскільки позивачем не доведено належного підписання електронного договору та незмінності його змісту. 
Крім того, представник відповідачки зазначає, що до позовної заяви не долучено жодних первинних бухгалтерських документів які б підтверджували здійснення нарахувань за кредитним договором, а також доказів фактичного надання кредитних коштів відповідачці. 
Водночас відповідачка вважає, що всі здійснені нею часткові платежі повинні бути зараховані в рахунок погашення заборгованості відповідачкою за кредитним договором. 
За її розрахунками, з урахуванням здійснених оплат загальний розмір заборгованості може становити 9 223 грн 88 коп. (19 500 грн – тіло кредиту – 10 276 грн 12 коп. – часткові оплати). 
Отже, на думку відповідачки, позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність у неї заборгованості за кредитним договором у розмірі, зазначеному в позовній заяві, що є підставою для відмови у задоволенні позову. 
01.05.2026 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача Чехун Ю. В. надійшла відповідь на відзив, у якій остання просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Відповідь на відзив мотивована тим, що спірний кредитний договір був укладений сторонами в електронній формі, яка відповідно до вимог чинного законодавства України прирівнюється до письмової форми правочину. При цьому представник позивача зазначає, що відповідачка не надала жодних доказів оскарження умов укладеного кредитного договору або визнання його недійсним у судовому порядку. 
Крім того, представник позивача звертає увагу на те, що відповідачка, заперечуючи факт отримання кредитних коштів, не надала суду жодних належних доказів на підтвердження своїх доводів, зокрема виписок з банківських рахунків щодо наявності або відсутності відкритих рахунків, а також інформації про рух коштів за відповідний період.
Також представник відповідача зазначає, що ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка надає, фінансові послуги, зокрема, кредити та позики, у тому числі на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунків клієнтам. У зв`язку з цим позивач не має можливості надати первинні банківські документи щодо перерахування коштів. 
За таких обставин представник позивача вважає, що наданий до суду розрахунок заборгованості є належним, допустимим та достатнім доказом існування заборгованості відповідачки та її розміру, а доводи, викладені у відзиві, не спростовують заявлених позовних вимог.
29.05.2026 через систему «Електронний суд» до суду від представника відповідачки – адвоката Тальчук П. І. надійшли додаткові пояснення у справі, в яких остання просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Суд, з`ясувавши позиції сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 25.07.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 25.07.2025-100002116. 
Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 14 000 грн, що підтверджується довідкою від 23.03.2026 № 145-2303 про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта 25.07.2025 на суму 14 000 грн, номер картки НОМЕР_1 , призначення платежу: видача за договором кредиту № 25.07.2025-100002116 (а. с. 38), строком на 184 дні з дати його надання, дата повернення кредиту – 24.01.2026. Процентна ставка – фіксована незмінна у розмірі 1,% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту – 20% від суми кредиту та дорівнює 2 800 грн. Денна процентна ставка – загальні витрати за споживчим кредитом за кожен день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту: 0,89%=(22 812,6/14 000)/184х100%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 4 393,62%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 36 812 грн 60 коп. Загальні витрати за споживчим кредитом 22 812 грн 60 коп.
Укладення договору підтверджується наявною у матеріалах справи копією заявки на укладення кредитного договору від 25.07.2025 та копією відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), які містять електронний підпис відповідача, який здійснений за допомогою одноразового ідентифікатора Е914.
Згідно з п. 3.1 договору за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.
Пунктом 3.2 встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до п. 4.1 договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4441-11ХХ-ХХХХ-6065.
Згідно з п. 4.3 договору днем надання кредиту вважається списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця (а. с. 17 на звороті-24).
05.08.2025 між кредитодаввцем та позичальником було укладено додатковий договір, за яким сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою позичальника збільшити суму кредиту. Відповідно до умов додаткового договору сума кредиту становить 19 500 грн, яка складається з усіх траншів, зазначених у договорі (п. 1.1 додатвокого договору). 
За даними додаткового договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику 2-й транш у розмірі 5 500 грн; дата надання/видачі кредиту (2-го траншу) 05.08.2025 на рахунок споживача 4441-11ХХ-ХХХХ-6065; строк на який надається кредит (а саме 2-й транш) – 173 дні з дати його надання; комісія, пов`язана з наданням 2-го траншу – 20% від суми 2-го траншу та дорівнює: 1 100 грн (п. 1.2 додаткового договору).
У зв`язку із збільшенням суми кредиту змінюється розмір денної процентної ставки та її розрахунок, які з дати укладення додаткового договору становить 0,89%=(29 971,68/19 500)/173х100%. При цьому реальна річна процентна ставка за кредитом становить 8 387,57%, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 49 471 грн 68 коп., загальні витрати за споживчим кредитом 29 871 грн 68 коп., строк, на який надається кредит – 184 дні з дати його надання, строк починає обраховуватись у перший день надання 1-го траншу, дата повернення кредиту – 24.01.2026 (п. 1.5 додаткового договору).
Укладення додаткового договору підтверджується наявною у матеріалах справи копією примірної пропозиції про укладення додаткового договору (оферта) до кредитного договору (кредитної лінії) – звернення позичальника від 05.08.2025 та копією примірної відповіді кредитодавця про прийняття пропозиції (акцепт) про укладення додаткового договору до кредитного договору (кредитної лінії), які містять електронний підпис відповідачки, який здійснений за допомогою одноразового ідентифікатора К977 (а. с. 27-29).
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього закону, є оригіналом такого документа.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З матеріалів справи вбачається, що заявка до кредитного договору підписана відповідачкою одноразовим ідентифікатором.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
З урахуванням викладеного, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається відповідно до положень Цивільного або Господарського кодексів України, може бути укладений в електронній формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Оскільки в наявних у матеріалах справи копіях заявки, відповіді позичальника про прийняття пропозиції укласти кредитний договір (акцепт) та примірної пропозиції про укладення додаткового договору (оферта) до кредитного договору (кредитної лінії) – звернення позичальника, примірної відповіді кредитодавця про прийняття пропозиції (акцепт) про укладення додаткового договору до кредитного договору (кредитної лінії) містяться всі істотні умови договору, зокрема, сума кредиту, строк користування ним, процентна ставка, графік платежів, та ці документи підписані власноручним електронним підписом відповідачки, наявні всі підстави вважати, що остання уклала кредитний договір і була належним чином проінформована про всі його істотні умови. 
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 25.07.2025-100002116 від 25.07.2025 заборгованість ОСОБА_1 складає: 19 148 грн 88 коп. – основний борг; 29 308 грн 30 коп. – залишок відсотків, 9 165 грн – залишок відсотків за ст. 625 ЦК України, а разом – 57 622 грн 18 коп. Проценти за кредитом нараховані за період з 25.07.2025 по 24.01.2026 (а. с. 34-36).
Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 цього Кодексу)
За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з пунктами 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Також, згідно з п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги» еквайрингова установа – надавач платіжних послуг, який надає послугу еквайрингу платіжних інструментів та має ліцензію на надання такої послуги.
Частиною 4 ст. 31 Закону України «Про платіжні послуги» визначено, що після виконання платіжної операції надавач платіжних послуг платника зобов`язаний надати платнику у спосіб та в порядку, визначені договором, таку інформацію: відомості, які дають змогу платнику ідентифікувати виконану платіжну операцію та інформацію про отримувача (за наявності технічної можливості); суму платіжної операції у валюті рахунку платника та у валюті платіжної операції; суму всіх комісійних винагород та зборів, що утримані з платника за виконання платіжної операції (за наявності технічної можливості розмір кожної комісійної винагороди зазначається окремо); курс перерахунку іноземної валюти (якщо платнику надавалися послуги з виконання операцій з обміну іноземної валюти); дату і час прийняття до виконання платіжної інструкції, дату валютування (у разі її зазначення).
Еквайр зобов`язаний надати держателю платіжної картки (платнику) квитанцію платіжного терміналу (пункти 156, 160 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління НБУ від 29.07.2022 №164.
Згідно з договором про надання послуг еквайрингу, порядок здійснення платіжної операції відбувався за умови надання позивачем платіжної інструкції через інформаційний обмін електронними повідомленнями між програмно-технічними комплексами, у зв`язку з чим такі платіжні інструкції у позивача відсутні.
Отже, на підтвердження факту перерахування кредитних коштів позивачем надано лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 145-2303 від 23.03.2026, який містить усі необхідні відомості щодо здійсненої платіжної операції та відповідає вимогам Закону України «Про платіжні послуги», у зв`язку з чим є належним і допустимим доказом видачі кредитних коштів відповідачці.
При цьому відповідачкою не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що її персональні дані, зокрема паспортні дані та реєстраційний номер облікової картки платника податків, були використані кредитодавцем чи іншими особами для укладення кредитного договору без її волевиявлення. Також матеріали справи не містять відомостей про звернення відповідачки до правоохоронних органів із заявою вчинення відносно неї шахрайських дій у зв`язку з укладенням спірного кредитного договору. Не спростовано і того факту, що платіжна картка, на яку були зараховані кредитні кошти, належить саме відповідачці.
Суд також враховує, що ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює діяльність з надання фінансових послуг, зокрема, надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, без відкриття банківських рахунків. За таких обставин позивач об`єктивно не може надати первинні банківські документи щодо зарахування коштів на рахунок позичальника, а тому поданий ним розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом розміру заборгованості, який відповідачкою не спростований. 
Враховуючи встановлений факт отримання відповідачкою кредитних коштів та невиконання нею взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного повернення суми кредиту і сплати процентів за користування ним, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором за тілом кредиту та процентами у загальному розмірі 48 457 грн 18 коп.
Згідно з частинами 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за залишками відсотків за ст. 625 ЦК України у розмірі 9 165 грн, суд зазначає наступне.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. Станом на день розгляду справи дію воєнного стану в Україні не скасовано та не припинено.
Відповідно до п. 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З огляду на викладене та виходячи з наведених норм законодавства, слід дійти висновку, що в цьому випадку відповідачка звільнена від обов`язку сплати на користь позивача заборгованості за залишками відсотків за ст. 625 ЦК України, нарахованих у період дії воєнного стану в Україні. Відтак у цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Оскільки, позовні вимоги задоволено частково, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 236 грн 42 коп. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 2-7, 10, 133, 141, 258, 259, 263-265, 279, 351, 352, 354 ЦПК України, суд, –
ухвалив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 25.07.2025-100002116 від 25.07.2025 у розмірі 48 457 (сорок вісім тисяч чотириста п`ятдесят сім) грн 18 коп., з яких 19 148 грн 88 коп. – основний борг, 29 308 грн 30 коп. – проценти.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір в сумі 2 236 (дві тисячі двісті тридцять шість) грн 42 коп.
Сторони у справі:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», код ЄДРПОУ 37356833, місцезнаходження: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, 01032. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 23.06.2026.

Суддя