П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/13103/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Божук Д.А. 
Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М. 
22 червня 2026 року м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Кузьмишина В.М. 
суддів: Сапальової Т.В.  Сушка О.О. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1. Короткий зміст позовних вимог.
1.1. ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та виплачувати ОСОБА_2 з 21 січня 2025 року пенсію в разі втрати годувальника відповідно до статей 30, 34 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;
1.2 В обґрунтування позовних вимог вказує на протиправність відмови у призначенні ОСОБА_2 пенсії в разі втрати годувальника відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
2. Фактичні обставини справи.
2.1 21.01.2025 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", за загиблого ОСОБА_3 , на сина ОСОБА_2 .
2.2 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області листом від 10.02.2025 повідомило позивача про те, що при перевірці наданих документів встановлено, що згідно рішення Кам`янець-Подільського районного суду Хмельницької області від 11.12.2024 у справі №676/7860/24, яке набрало законної сили, встановлено факт перебування ОСОБА_2 на утриманні загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 .
2.3 Враховуючи те, що з ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі ОСОБА_1 не перебувала, ОСОБА_2 не був загиблому пасинком, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27.01.2025 №183 позивачу відмовлено в призначенні пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", на сина ОСОБА_2 .
2.5 Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернулася до суду з вказаним позовом за захистом порушених прав.
3. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
3.1 Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 183 від 27.01.2025;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_2 пенсію у разі втрати годувальника з 21.01.2025 згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";
- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.
4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
4.1 Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на недотримання судом першої інстанції норм матеріального права, що на думку останнього призвело до неправильного вирішення спору.
4.2 Позивачка подала відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
ІІ. Мотивувальна частина.
1. Позиція апеляційного суду.
Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
1.1 Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
1.2 Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі — Закон № 2262-ХІІ).
1.3 Статтею 1 Закону № 2262-XII передбачено, що члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника. При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 2 Закону № 2262-XII, членам їх сімей пенсії в разі втрати годувальника призначаються незалежно від тривалості служби.
1.4 Згідно зі статтею 29 Закону № 2262-XII, пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті. 
1.5 Частинами першою, другою, четвертою статті 30 Закону № 2262-XII визначено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, які перебували на їх утриманні (стаття 31).
1.6 Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається, зокрема, непрацездатним дітям. Непрацездатними членами сім`ї, відповідно до пункту «а» цієї статті, вважаються діти, які не досягли 18 років.
1.7 Відповідно до статті 34 Закону № 2262-XII, право на пенсію в разі втрати годувальника нарівні з рідними дітьми мають, зокрема, пасинок і падчерка, якщо вони не одержували аліментів від батьків.
1.8 Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, старший солдат ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини в районі населеного пункту Райгородка Сватівського району Луганської області.
1.9 Колегія суддів зазначає, що рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.03.2024 у справі № 676/732/24, яке набрало законної сили, встановлено факт постійного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 із ОСОБА_3 з жовтня 2021 року до дня його смерті. Крім того, рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11.12.2024 у справі № 676/7860/24, яке також набрало законної сили, встановлено факт перебування неповнолітнього ОСОБА_2 на утриманні загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 .
1.10 Згідно з ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.
1.11 Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факти проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю як подружжя, а також перебування малолітнього ОСОБА_2 на утриманні загиблого військовослужбовця є доведеними і не потребують повторного доказування.
1.12 З огляду на це, заперечення пенсійного органу про те, що виключно свідоцтво про реєстрацію шлюбу є єдиним документом для підтвердження статусу подружжя та виникнення прав пасинка щодо загиблого, є безпідставними та правомірно відхилені судом першої інстанції.
1.13 Даний висновок повністю узгоджується з положеннями пунктів 3, 12 та 13 Розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі — Порядок № 3-1).
1.14 Відповідно до зазначених норм Порядку № 3-1, документами, що засвідчують родинні відносини непрацездатних членів сім`ї з померлим годувальником, а також факт перебування на його утриманні, є не лише свідоцтва органів РАЦС, а й безпосередньо рішення суду. 
1.15 Таким чином, оскільки законне судове рішення є офіційним документом, що підтверджує юридичний факт проживання однією сім`єю та фактичні відносини вітчима та пасинка (перебування на утриманні), апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем було надано вичерпний та належний пакет документів для призначення пенсії.
1.16 Стосовно оцінки дій та рішень відповідача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що порушення прав позивача відбулося саме внаслідок прийняття акта індивідуальної дії — рішення про відмову в призначенні пенсії № 183 від 27.01.2025, а не внаслідок вчинення активних дій у розумінні правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 19.03.2018 у справі № 9901/414/18 (де під діями розуміється активна поведінка, яка має самостійний вплив на права осіб).
1.17 Тому суд першої інстанції, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, обґрунтовано вийшов за межі позовних вимог задля ефективного захисту прав дитини, визнав протиправним та скасував саме зазначене рішення пенсійного органу, відмовивши у задоволенні вимоги про визнання дій протиправними.
1.18 Враховуючи вимоги частини другої статті 50 Закону № 2262-XII, згідно з якою членам сімей осіб з числа військовослужбовців, які набули право на пенсію після смерті годувальника, пенсія призначається з дня виникнення права, а у даному випадку (для дитини, яка перебувала на утриманні) - з дня звернення за пенсією, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_2 пенсію в разі втрати годувальника з дати подання заяви - з 21.01.2025.
1.19 З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують законності судового рішення.
2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
2.1 Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та не містять підстав для скасування ухваленого судового рішення.
2.2 Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
2.3 Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сапальова Т.В.    Сушко О.О.