Справа № 355/581/26 
Провадження № 2/355/796/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року Баришівський районний суд Київської області в складі: 

головуючого судді Троценко Т. А.
за участю секретаря Ліберацької Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с. Баришівка Київської області цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Баришівської селищної ради про визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В:
Позивачі звернулися до суду з цим позовом, у якому вказали, що відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було реалізоване право на приватизацію квартири, розташованої по АДРЕСА_1 . 
20.11.1996 року вони отримали свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 , виготовлене Госпрозрахунковим бюро «Альтернатива», згідно якого співвласниками вказаної являються: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 
Дане свідоцтво в подальшому було зареєстроване в органах БТІ.
При зверненні їх до нотаріальної контори з наміром укласти договір купівлі-продажу квартири нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії та повідомив, що в свідоцтві № НОМЕР_1 від 20.11.1996 року, виданого на квартиру АДРЕСА_2 орган приватизації зазначений Госпрозрахункове бюро «Альтернатива», яке не являлося органом приватизації з правом видачі свідоцтва про право власності на житло, цій організації делегувались повноваження щодо проведення технічних робіт, а саме: підготовка документів для приватизації, виготовлення технічної документації, проведення розрахунків, а свідоцтво про право власності на об`єкт приватизації відповідно до Закону України «Про малу приватизацію» повинно було бути видане органом приватизації, який виніс відповідне розпорядження. В розпорядженні органу приватизації №65 від 09.04.1996 року печатка органу приватизації міститься Баришівська ЖЕК, отже й орган приватизації в свідоцтві про право власності на житло повинен бути зазначений « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». 
В зв`язку з зазначеними невідповідностями в нотаріальній конторі позивачам було рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на квартиру на відповідні частки за всіма співвласниками для можливості в подальшому реалізації співвласниками права на розпорядження квартирою. 
В зв`язку з такими обставинами позивачі не мають змоги вільно на свій розсуд розпоряджатися своїм майном та змушені з даним позовом звертатися до суду.
Через невідповідність свідоцтва про право власності житло № НОМЕР_1 від 20.11.1996 року, виданого на квартиру, розташовану по АДРЕСА_1 , позивачі просять визнати право власності:
-За ОСОБА_1 на 1/4 частку квартири розташованої по АДРЕСА_1 ;
-За ОСОБА_2 на 1/4 частку квартири розташованої по АДРЕСА_1 ;
-За ОСОБА_3 на 1/4 частку квартири розташованої по АДРЕСА_1 ;
-За ОСОБА_4 на 1/4 частку квартири розташованої по АДРЕСА_1 .

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. 
Представник позивачів адвокат Куценко Н.В. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, надала заяву про проведення судового засідання за її відсутності та відсутності позивачів.
Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовільнити.
Представник відповідача Баришівської селищної ради в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. 
Від представника відповідача за довіреністю ОСОБА_5 до суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника. Вимоги, викладені в позовній заяві, визнають. 

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У зв`язку з вищевикладеним, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» і згідно Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 20 листопада 1996 року, виданого розрахунковим бюро «Альтернатива», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на праві власності належить квартира, розташована по АДРЕСА_1 . 
Згідно вказаного свідоцтва квартира зареєстрована у Переяслав – Хмельницькому бюро технічної інвентаризації і записана у реєстрову книгу за № 834.
При зверненні позивачів до нотаріальної контори з наміром укласти договір купівлі-продажу квартири нотаріус відмовив їм у вчиненні нотаріальної дії та повідомив, що в свідоцтві № НОМЕР_1 від 20.11.1996 року, виданого на квартиру АДРЕСА_2 орган приватизації зазначений Госпрозрахункове бюро «Альтернатива», яке не являлося органом приватизації з правом видачі свідоцтва про право власності на житло, хоча повинно було зазначено « ІНФОРМАЦІЯ_2 », оскільки в розпорядженні органу приватизації № 65 від 09. 04. 1996 року міститься печатка органу приватизації саме цієї організації.
У зв`язку з цим позивачі позбавлені свого права вільно розпоряджатися належним їм майном, тому звернулися до суду із захистом своїх прав. 
Право власності позивачів на квартиру, розташовану по АДРЕСА_1 підтверджується також довідкою КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» № 0226018/88 від 26. 02. 2026 р. і інформацією про власників зазначеної квартири станом на 01. 01. 2013 року. 

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійнюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням або невчиненням нею процесуальних дій.
Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У ч. 1 ст. 316 ЦК України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волііншихосіб.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.
Так згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст.. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є у комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку встановленому законом. 
На момент виникнення спірних правовідносин приватизація державного житлового фонду здійснювалась на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Порядок передачі квартир будинків у власність громадян та перелік документів, що підлягають оформленню визначався Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян», затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 № 56, складеним відповідно до вказаного Закону.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (тут і далі Закон в редакції від 09.04.1994) приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків) та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.
Абзацом 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що до членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.
Згідно частин першої-четвертої статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.
Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).
Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.
Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків) може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації.
Передача квартир (будинків) у власність громадян відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.
Органи приватизації, що здійснюють приватизацію державного житлового фонду, мають право на діяльність по оформленню та реєстрації документів про право власності на квартиру (будинок). Це право засвідчується ліцензією, що видається в порядку, який встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян (далі - Положення) громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (одноквартирний будинок), звертається в орган приватизації або до створеного ним підприємства по оформленню документів, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.
При оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім`ї та займані приміщення.
У довідці вказуються члени сім`ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло.
Оформлена заява на приватизацію квартири (будинку) з доданими до неї довідкою про склад сім`ї та займані приміщення, а також документом, що підтверджує право на пільгові мови приватизації, подаються громадянином до органу приватизації місцевої державної адміністрації, виконкому місцевої Ради народних депутатів, чи державного підприємства, організації, установи, де вони реєструються.
Зареєстрована заява передається підприємству по оформленню документів. Орган приватизації, в разі потреби, уточнює необхідні для розрахунків дані в залежності від складу сім`ї і розміру загальної площі квартири (будинку), оформляє розрахунки та видає розпорядження. При створенні підприємства по оформленню документів ця робота виконується вказаним підприємством (крім оформлення розпорядження).
На підставі оформленого розпорядження орган приватизації готує паспорт на квартиру, а на одноквартирний будинок - паспорт на домоволодіння, свідоцтво про право власності на житло та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі (пункти 18, 20, 21,24, 26 Положення).
Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права, яке полягає у необхідності встановлення фактичної обставини і надання їй правового значення у зв`язку з невідповідністю право встановлюваних документів.
Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про те що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. 

Керуючись ст. ст. 316, 317, 319, 321, 328, 345 ЦК України, ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. ст. 12,13, 76-81,258-263 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (картка платника податків – НОМЕР_2 ) право власності на 1/4 частку квартири загальною площею 68,0 кв. м., розташовану по АДРЕСА_1 (на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 20 листопада 1996 року, видане на квартиру АДРЕСА_2 ).

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (картка платника податків – НОМЕР_3 ) право власності на 1/4 частку квартири загальною площею 68,0 кв. м., розташовану по АДРЕСА_1 (на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 20 листопада 1996 року, видане на квартиру АДРЕСА_2 ).

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (картка платника податків – НОМЕР_4 ) право власності на 1/4 частку квартири загальною площею 68,0 кв. м., розташовану по АДРЕСА_1 (на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 20 листопада 1996 року, видане на квартиру АДРЕСА_2 ).

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (картка платника податків – НОМЕР_5 ) право власності на 1/4 частку квартири загальною площею 68,0 кв. м., розташовану по АДРЕСА_1 (на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 20 листопада 1996 року, видане на квартиру АДРЕСА_2 ).

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Баришівського
районного суду       Т. А. Троценко