ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 140/13346/24 пров. № А/857/16136/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді Пліша М.А.,
суддів Іщук Л.П., Обрізко І.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року (головуючий суддя Костюкевич С.Ф., м. Луцьк) по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротехлогістик» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови, - 
В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євротехлогістик» звернулось в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення від 17.05.2024 №UA205140/2024/000118/3 про коригування митної вартості товарів та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 17.05.2024 №UA205140/2024/001252.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці від 17.05.2024 №UA205140/2024/000118/3 про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 17.05.2024 №UA205140/2024/001252.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротехлогістик» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судові витрати у сумі 7 844,80 (сім тисяч вісімсот сорок чотири грн 80 коп.).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Волинська митниця оскаржила його в апеляційному порядку, просить таке скасувати, та прийняти нове яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В апеляційній скарзі зазначає, що на думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.
На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю товару. Тому підстави вважати, що рішення відповідача від 17.05.2024 №uА205140/2024/000118/3 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні, а отже це рішення підлягає скасуванню як протиправне.
Оскільки картка відмови в митному оформленні (випуску) товару від 17.05.2024 №UА205140/2024/001252 винесена з причини невизнання митної вартості товару за вартістю, визначеною декларантом, та у зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів від 17.05.2024 №UА205140/2024/000118/3, яке судом визнано протиправним і скасовано, тому вказана картка відмови також підлягає визнанню протиправною та скасуванню.
У відповідності до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №651, ст.257 Митного кодексу України для митного оформлення товарів декларантом в інтересах ТзОВ «Євротехлогістик» було подано МД № 24UА205140031739U3 від 10.05.2024 року на товарну позицію: «Самохідний автонавантажувач, з дизельним двигуном, з висотою підіймання понад 1м для рівної місцевості, уживаний:- Навантажувач JСВ - 1шт; Модель ТLТ30G ТСR Серійний номер JСВТLТ30СН2498937 Рік випуску: 2017 Вантажопідйомність: 3000 кг Висота підйому: 4100 мм Двигун: Diasеl Торговельна марка: JСВ. Виробник: JСВ, GВ.».
Разом із вищевказаною декларацією декларантом на підтвердження заявленої митної вартості товару подано документи, визначені ст.335 МК України, згідно Класифікатору документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року №1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій.
На етапі перевірки правильності визначення митної вартості (п.4.5.10 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631 (далі- Порядок №631) ввезених позивачем товарів з`ясовано, що митну вартість товарів заявлено позивачем за основним методом визначення митної вартості, про що свідчить інформація, внесена до гр.43 МД.
Також, по даній МД відбулось спрацювання системи АСАУР, що передбачало необхідність проведення більш детальної перевірки поданих декларантом документів на предмет можливого заниження митної вартості товару.
Класифікатор митних формальностей, що можуть бути визначені за результатами застосування системи управління ризиками затверджений наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року №1011.
За зазначеною МД відбулось спрацювання декількох профілів ризику, а саме 105-2, 107-3, 108-3.
При цьому, одним із основних профілів ризику був:
- 105-2 - «Контроль правильності визначення митної вартості товарів», де у повідомленні зазначалося:
«Необхідно перевірити достовірність складових митної вартості товарів, а саме додаткові нарахування до ціни угоди. Відповідно до умов поставки, до ціни угоди не включені витрати на транспортування та/або навантаження. При цьому відповідні витрати не включені до митної вартості (не зазначені у ДМВ). Перевірити повноту декларування складових митної вартості.».
Так, під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності. 
Згідно вимог наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» (далі - Методичні рекомендації №476) та згідно ст.53-54 МКУ декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін наступні додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) проформу-інвойс;
6) транспортні (перевізні) документи в.т.ч. Транспортну Заявку та банківські платіжні документи, що підтверджуються факт оплати транспортних послуг;
7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ч.6 ст. 53 МКУ, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.
Декларантом на вимогу митниці не надано жодних додаткових документів, листом від 13.05.2024 №б/н повідомлено про їх відсутність.
Таким чином, декларантом не було усунуто чи спростовано зазначені митним органом неточності та розбіжності щодо числових значень складових заявленої митної вартості.
Неподання позивачем витребуваних документів, зумовило неможливість застосування митним органом основного методу визначення митної вартості та виникнення у відповідача права на коригування митної вартості шляхом застосування другорядних методів визначення митної вартості.
Звертає увагу суду на те, що обов`язок доведення митної вартості ціни товару покладений на позивача. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.05.2020 року №К/9901/704/20.
У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, Митного кодексу України, а також вимогами ч.6 ст.54 МК України передбачено, що у зв`язку з неподанням повного переліку документів та у відповідності до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 МК України, митниця може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.
За умови надання документів, згідно ст.53 МКУ, витребуваних митницею, які містять достовірну, об`єктивну інформацію, яка підлягає обчисленню і підтверджує правильність обрання методу визначення митної вартості, митну вартість може бути визнано.
Згідно ч.1 ст.59 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України».
Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС. Рівень митної вартості становить:
- товар 1- на рівні 16610 фунт. стерлінгів/од за МД №UА204130/2023/008348 від 18.10.2023.
Статтею 64 МК України чітко передбачено можливість застосування резервного методу визначення митної вартості товару на підставі раніше визнаних чи визначених вартостей, тобто митних декларацій, відомості про які наявні в митниці.
Так, при здійсненні коригування заявленої декларантом митної вартості товару митницею здійснюється порівняння рівня заявленої митної вартості з наявною в митного органу інформацією про рівень цін на такі товари, а також з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Таке порівняння здійснюється за багатьма параметрами, в тому числі і кодом УКТ ЗЕД, що дозволяє встановити вартість саме за найбільш ідентичний товар.
Митницею у відповідності до положень ст. 55 та ст.57 МКУ з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.
Про факт її належного проведення також свідчить відсутність будь-яких зауважень з боку декларанта, надісланих як в паперовій, так і в електронній формі. При цьому, звертаємо увагу, що чинним митним законодавством не визначено алгоритму їх проведення та документального підтвердження.
Крім того, декларанта повідомлено про можливість випуску задекларованого товару у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України.
Товар випущено у вільний обіг з наданням гарантій, передбачених ч.7 ст. 55 Митного кодексу України.
Згідно ч.8 ст.55 МК України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
Проте, ТзОВ «Євротехлогістик» з додатковими документами на підтвердження заявленого рівня митної вартості до митниці в межах 80 днів з дня випуску товару не зверталось.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань. 
Судом першої інстанції встановлено, що 22.04.2024 між ТзОВ «Євротехлогістик» (покупець) та Trident Fork Trucks Ltd (постачальник) було укладено зовнішньоекономічний контракт №377, за умовами пункту 1 якого постачальник постачає покупцю товар на умовах цього контракту та згідно з додатком до нього. Відповідно до підпункту 2.1 контракту товар, що поставляється, має визначатися у додатку та/або інвойсі. Пунктом 4.1. цього Контракту передбачено, що загальна сума контракту складається на суму інвойсів. Згідно пункту 5.1. валюта платежу по даному контракту – англійський фунт стерлінгів. Пунктом 5.2. передбачено, що оплата за товар проводиться за допомогою передоплати згідно із проформі інвойсу.
До вказаного контракту сторонами укладено доповнення №1 від 22.04.2024, згідно якого товаром виступає «Самохідний автонавантажувач з дизельним двигуном, з висотою підіймання понад 1м для рівної місцевості, уживаний: Навантажувач JCB - 1шт; Модель TLT30G TCR, Серійний номер JCBTLT30CH2498937, Рік випуску: 2017, вантажопідйомність:3000 кг, висота підйому: 4100 мм, двигун: Diesel, торговельна марка: JCB, виробник: JCB, GB.» вартістю 7 850,00 фунтів стерлінгів.
На виконання умов вказаного контракту компанією Trident Fork Trucks Ltd складено рахунок-фактуру (інвойс) №8780 від 22.04.2024 на продаж товару «Самохідний автонавантажувач з дизельним двигуном, з висотою підіймання понад 1м для рівної місцевості, уживаний: Навантажувач JCB - 1шт; Модель TLT30G TCR, Серійний номер JCBTLT30CH2498937, Рік випуску: 2017...» загальною вартістю 7 850,00 фунтів стерлінгів.
10.05.2024 для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України товару «Самохідний автонавантажувач з дизельним двигуном, з висотою підіймання понад 1м для рівної місцевості, уживаний…» декларант позивача подав МД №24UA205140031739U3. Фактурна вартість товару становить 7 850,00 фунтів стерлінгів.
Для підтвердження митної вартості транспортних засобів по МД №24UA205140031739U3 позивачем додано: рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) № 8780 від 22.04.2024; автотранспортну накладну (Road consignment note) б/н від 02.05.2024; сертифікат з перевезення (проходження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR.1) S085229 від 02.05.2024; платіжний документ, що підтверджує вартість товару №99 від 25.04.2024; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №14/24 від 09.05.2024; документи, що підтверджують вартість перевезення товару №02 від 06.05.2024; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №377 від 22.04.2024; договір про надання послуг митного брокера №33 від 14.06.2017; договір (контракт) про перевезення №TIR-24/6-22 від 24.06.2022; інші некласифіковані документи Технічні характеристики від 09.05.2024; інші некласифіковані документи Фото від 09.05.2024; заяви від 13.05.2024; копію митної декларації країни відправлення №24GB4V0M2VJ08DKAA7 від 02.05.2024; митну декларацію, за якою було відмовлено у випуску товарів 24UA205140031739U3 від 10.05.2024.
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митницею встановлено, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом та містять наступні розбіжності: відповідно гр. 2 МД відправником зазначено RS MACHINERY LTD, що суперечить відправнику, вказаному в копії митної декларації країни відправлення від 02.05.2024 № 24GB4V0M2VJ08DKAA7 - TRIDENT FORK TRUCKS LTD; відповідно п.5.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 22.04.2024 № 377 оплата за товар проводиться згідно проформи-інвойсу, однак проформу-інвойс не подано до митного оформлення; з огляду на умови поставки EXW Liversedge та умови пункту 3.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 22.04.2024 № 377 перехід ризиків і права власності за товар настають, коли вантажоодержувач приймає товар на складі/майданчику вантажовідправника. Обов`язками покупця є сплата транспортних витрат, а також оплата вантажно-розвантажувальних робіт. Згідно Документа, що підтверджує вартість перевезення товару від 06.05.2024 №02 транспортні витрати становлять 1 564,55 євро. Зазначено, що вантажно-розвантажувальні роботи включені у вартість перевезення, однак дане твердження суперечить інформації, зазначеній в Рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг від 09.05.2024 №14/24, адже в даному документі сума 1564,55 - це транспортна послуга маршруту Liversedge-м. Київ. Приміткою зазначено, що завантаження відбулося у м. Liversedge (Великобританія), розвантаження - м. Київ, при цьому, вартість таких витрат не вказано у графі 21 декларації митної вартості, що свідчить про невключення декларантом таких витрат до заявленої митної вартості. Також, відповідно вищезазначеного рахунка-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг сума до сплати становить 1 564,55 євро, однак банківських платіжних документів, що підтверджують вартість перевезення товару не подано до митного оформлення; відповідно п. 2.1 договору (контракту) про перевезення від 24.06.2022 № 24/6-22 організація перевезення відбувається згідно Транспортних Заявок, які є невід`ємною частиною договору, однак до митного оформлення Заявку не надано.
Згідно статті 53 та статті 54 МК України декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін наступні додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; транспортні (перевізні) документи, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Та інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта.
На електронне повідомлення митниці декларант позивача надав лист б/н від 13.05.2024, в якому повідомив про відсутність інших додаткових документів.
Оскільки позивачем не було надано всіх документів на запит митного органу, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, тому відповідач прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2024/001252 та рішення про коригування митної вартості товарів від 17.05.2024 №UA205140/2024/000118/3, в якому митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні/ ідентичні товари інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, а саме: товар 1 - від 18.10.2023 №UА204130/2023/008348, де вартість подібного товару становить 16 610 фунтів стерлінгів/од.
В подальшому, товар було випущено у вільний обіг за 24UA205140032256U2 від 14.05.2024 з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України
Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, звернувся до суду із цим позовом.
Постановляючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно частини першої статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частиною п`ятою статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.
У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до частини четвертої статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).
З огляду на вказане вище правильним є твердження суду першої інстанції, що що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України Верховний Суд зробив в ряді постанов, зокрема в постановах від 27 березня 2020 року у справі №540/2605/18, від 21 жовтня 2021 року у справі №420/4820/19.
Спір між сторонами, у даній справі, виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту).
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).
У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.
Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
За приписами частин першої, другої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відтак суд підставно зауважив, що наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.
Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У даній спірній ситуації рішення прийняті відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України: декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд першої інстанції зґясував, що для підтвердження заявленої митної вартості за резервним методом – декларант подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України: рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) № 8780 від 22.04.2024; автотранспортну накладну (Road consignment note) б/н від 02.05.2024; сертифікат з перевезення (проходження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR.1) S085229 від 02.05.2024; платіжний документ, що підтверджує вартість товару №99 від 25.04.2024; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №14/24 від 09.05.2024; документи, що підтверджують вартість перевезення товару №02 від 06.05.2024; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №377 від 22.04.2024; договір про надання послуг митного брокера №33 від 14.06.2017; договір (контракт) про перевезення №TIR-24/6-22 від 24.06.2022; інші некласифіковані документи Технічні характеристики від 09.05.2024; інші некласифіковані документи Фото від 09.05.2024; заяви від 13.05.2024; копію митної декларації країни відправлення №24GB4V0M2VJ08DKAA7 від 02.05.2024; митну декларацію, за якою було відмовлено у випуску товарів 24UA205140031739U3 від 10.05.2024.
Враховуючи це суд підставно вважав, що подані декларантом, відповідно до частини другої статті 53 МК України, документи підтверджують складові митної вартості, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.
Так, контрактом №377 від 22.04.2024, укладеним між ТзОВ «Євротехлогістик» (покупець) та Trident Fork Trucks Ltd (постачальник), визначено предмет та умови поставки, строк дії контракту. Зокрема, відповідно до підпункту 2.1 контракту товар, що поставляється, має визначатися у додатку та/або інвойсі.
У рахунку-фактурі (інвойсі) №8780 від 22.04.2024, у якому є посилання на контракт №377 від 22.04.2024, визначено ідентифікаційні ознаки товару, його ціну – «Самохідний автонавантажувач з дизельним двигуном, з висотою підіймання понад 1м для рівної місцевості, уживаний: Навантажувач JCB - 1шт; Модель TLT30G TCR, Серійний номер JCBTLT30CH2498937, Рік випуску: 2017…» вартістю 7 850,00 фунтів стерлінгів.
Такі ж ідентифікаційні ознаки товару, його вартість вказані у додатковій угоді №1 від 22.04.2024 до контракту №377 від 22.04.2024.
Ціна товару в рахунку-фактурі (інвойсі) №8780 від 22.04.2024 (7 850,00 фунтів стерлінгів) відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД 24UA205140031739U3 від 10.05.2024 (графа 22).
До митної декларації надано платіжну інструкцію в іноземній валюті або банківських металах №99 від 25.04.2024, відповідно до якого позивач перерахував на рахунок продавця 7 850,00 фунтів стерлінгів.
Контрактом №377 від 22.04.2024 також визначено, що поставка здійснюється на умовах EXW відповідно до Правил Інкотермс в редакції 2010 року (підпункт 3.2).
У рахунку-фактурі (інвойсі) №8780 від 22.04.2024 та додатку до контракту від №1 від 22.04.2024 також визначені умови поставки – EXW-Liversedge.
Умови поставки EXW означають, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту. Покупець повинен укласти договір з перевізниками товару і сплатити перевезення від підприємства продавця до пункту призначення, включаючи вантаження, отримати експортні ліцензії, виконати і сплатити митні процедури, а також податки і збори, сплатити товар продавцеві за ціною виробника.
Пунктами 5, 6, 7 частини десятої статті 58 МК України обумовлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.
Згідно з пунктами 6, 8 частини другої статті 53 МК України декларант має обов`язок подати документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, лише якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, - лише якщо здійснювалося страхування.
Митна вартість розрахована декларантом з урахуванням транспортних витрат у сумі 1 564,55 євро.
При цьому суд підставно зауважив, що законодавець не ставить в обов`язок декларанту подання конкретних документів, які підтверджують транспортні витрати.
ТзОВ «Євротехлогістик» надало відповідачу для підтвердження понесених витрат на транспортування договір (контракт) про перевезення №TIR-24/6-22 від 24.06.2022, довідку про транспортні витрати №02 від 06.05.2024, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №14/24 від 09.05.2024.
Згідно матеріалів справи, між ТзОВ «Євротехлогістик» (клієнт) та Low Trucks Sp.z.o.o.o (експедитор) укладено договір про надання транспортно-експедиторських послуг з організації перевезення вантажів у міжміському та міжнародному перевезенні від №TIR-24/6-22 від 24.06.2022, за умовами якого експедитор зобов`язується за плату і за рахунок клієнта організувати виконання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з перевезенням вантажів автомобільним, морським та/або авіаційним транспортом у міжміському і міжнародному сполученні. Виконуючи умови цього договору, експедитор виступає перед третіми особами, діє в інтересах і за рахунок клієнта та укладає договори, пов`язані з перевезенням вантажів клієнта (підпункти 2.2, 2.3). Експедитор згідно із заявками організовує перевезення вантажів автомобільним, морським та/або авіаційним транспортом і проводить розрахунки з усіма учасниками транспортного процесу; умови виконання конкретних перевезень, а також перелік операцій, які необхідні для здійснення перевезень, узгоджуються сторонами в заявках (підпункти 2.1, 2.2).
Довідкою про транспортні витрати №02 від 06.05.2024 підтверджено, що Low Trucks Sp.z.o.o.o, який є міжнародним експедитором, надав ТзОВ «Євротехлогістик» автомобіль для перевезення консолідованого вантажу за маршрутом: Liversedge WF15 6EB Великобританія (GB), – ПП Краковець Україна (UA) – Київ, Україна (UA); загальна вартість транспортних витрат до кордону України (Краковець) з урахуванням експедиційних послуг становить 1 221,00 євро, а на території України (Краковець-Київ) з урахуванням експедиційних послуг – 343,55 євро; вантажно-розвантажувальні роботи включені у вартість перевезення; страхування вантажу не проводилося.
Довідка про транспортні витрати №02 від 06.05.2024 узгоджується з рахунком на оплату №14/24 від 09.05.2024.
При цьому суд правильно вважав, що відсутність транспортної заявки за наявності договору (контракт) про перевезення №TIR-24/6-22 від 24.06.2022, довідки про транспортні витрати №02 від 06.05.2024, рахунку-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №14/24 від 09.05.2024 не позбавляло митний орган можливості перевірити вартість послуг з транспортування товару до митного кордону України, яка включена декларантом до митної вартості у сумі 1 564,55 євро (згідно з довідкою про транспортні витрати №02 від 06.05.2024 сюди включено і вартість експедиційних послуг та вантажно-розвантажувальних робіт). При цьому форма цієї довідки, складеної експедитором згідно з договором №TIR-24/6-22 від 24.06.2022 - Low Trucks Sp.z.o.o.o, за відсутності виокремлення в ній інформації про вартість експедиційних послуг та вантажно-розвантажувальних робіт не впливає на загальну вартість таких послуг.
Окрім цих вказаних інших витрат позивачем понесено не було (інше не випливає із досліджених документів).
Верховний Суд у постанові від 07 липня 2023 року у справі №803/718/17 вказав, що законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Також суд першої інстанції вірно відхилив доводи відповідача щодо зазначення гр. 2 МД відправником RS MACHINERY LTD, що суперечить відправнику, вказаному в копії митної декларації країни відправлення від 02.05.2024 № 24GB4V0M2VJ08DKAA7 - TRIDENT FORK TRUCKS LTD, оскільки надані позивачем документи не містять розбіжностей у найменуванні експортера, зокрема, з контракту №377 від 22.04.2024, рахунку-фактури від №8780 від 22.04.2024, автотранспортної накладної б/н від 02.05.2024, сертифікату з перевезення (проходження) товару форми EUR.1 № S085229 від 02.05.2024, платіжної інструкції в іноземній валюті №99 від 25.04.2024 та копії митної декларації країни відправлення від 02.05.2024 №24GB4V0M2VJ08DKAA7 вбачається, що продавцем є TRIDENT FORK TRUCKS LTD
Надаючи оцінку твердженням відповідача про ненадання рахунку-проформи, суд першої інстанції правильно зазначив, що рахунок-проформа в даному випадку не є документом, що підтверджує митну вартість, оскільки імпортований товар є об`єктом купівлі-продажу; проформа-інвойс у міжнародній комерційній практиці є документом, який виписаний до того, як стає відомою повна інформація про товари, містить відомості про ціну товару, але не є розрахунковим документом та не містить вимоги про сплату визначеної в ньому суми, дані проформи-інвойсу можуть змінитися в процесі остаточного узгодження, зокрема щодо кількості, ціни товару тощо. У свою чергу, саме інвойс (рахунок-фактура) це документ, що надається продавцем покупцеві та містить перелік товарів і послуг, їхню кількість та суму коштів, яку покупець має за них сплатити.
На виконання умов договору продавець виставив саме рахунок-фактуру №8780 від 22.04.2024, а позивач (покупець) оплатив його, що вбачається із наданих до митного оформлення рахунка-фактури №8780 від 22.04.2024 та платіжного документа №99 від 25.04.2024, як документів, що підтверджують вартість товару та фактичну її оплату. При цьому, обидва документи містять посилання на Контракт від 22.04.2024 № 377.
Крім того, відповідач не зазначив у рішенні, яким чином на визначення митної вартості впливає подання саме проформи-інвойс, з огляду на те, що надані документи не містять розбіжностей у числовому значенні складової митної вартості.
При цьому суд підставно зауважив, що вимога про надання документів, перерахованих у частині третій статті 53 МК України (договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов`язаного з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписки з бухгалтерської документації; каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини), є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.
Підтверджуючими документами про вартість товару в цьому випадку є зовнішньоекономічний контракт з доповненням до нього, рахунок-фактура (інвойс), платіжна інструкція про оплату товару. Поряд з тим, витребовуючи висновок про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, відповідач не навів обґрунтування, які складові митної вартості такий документ має підтвердити та яким чином він надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. Так само ненадання виписки з бухгалтерської документації за умов, відповідно до яких товар ввозився на митну територію України, не може позбавляти позивача можливості декларувати товар на підставі документів, що підтверджують ціну товару та які були сформовані (виписані) продавцем.
Крім того суд вірно врахував, що відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Натомість у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації (МД від 18.10.2023 №UА204130/2023/008348), на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим. На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.
За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10 червня 2021 року у справі №815/6854/17, від 14 липня 2020 року у справі №809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому наявна інформація, яка міститься в АСАУР, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, які зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в АСАУР інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). АСАУР не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
Отже, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митниця повинна довести законність свого рішення, яке не може ґрунтуватися на припущеннях про неповноту і недостовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
З огляду на вказане, суд першої інстанції підставно вважав, що відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю товару. Тому підстави вважати, що рішення відповідача від 17.05.2024 №UA205140/2024/000118/3 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні, а отже це рішення підлягає скасуванню як протиправне.
Відповідно до частин першої, другої статті 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.
Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є похідною від рішення про коригування митної вартості (постанови Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі №520/3246/20, від 19 серпня 2020 року у справі №140/754/19).
Оскільки картка відмови в митному оформленні (випуску) товару від 17.05.2024 №UA205140/2024/001252 винесена з причини невизнання митної вартості товару за вартістю, визначеною декларантом, та у зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів від 17.05.2024 №UA205140/2024/000118/3, яке суд першої інстанції вважав протиправним, то вірним є висновок, що і вказана картка відмови також підлягає визнанню протиправною та скасуванню.
Також суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. 132, 134, 139 КАС України, погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром судових витрат у сумі 7 844,80 грн (4 844,80 грн - витрати, пов`язані зі сплатою судового збору; 3 000,00 грн - витрати на правничу допомогу).
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Волинської митниці - залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року у справі №140/13346/24 - без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	М.А. Пліш 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	І. М. Обрізко