справа № 619/2991/26
провадження № 2/619/1898/26

РІШЕННЯ
іменем України
30 червня 2026 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді        Пруднікової О.В.,
за участю секретаря судового засідання       Вишневської О.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про зміну способу виконання рішення, встановив:
Стислий виклад позиції позивача.
ОСОБА_1 звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить змінити спосіб виконання рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 06.11.2024 у справі 619/8517/24 щодо стягнення аліментів.
В обґрунтування позову посилається на те, що рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 06.11.2024 у справі № 619/8517/24 з позивача стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наразі виконується примусове стягнення у виконавчому провадженні № 76575868. Він є військовослужбовцем Збройних Сил України та учасником бойових дій, виконує службові обов`язки в умовах, що об`єктивно обмежують можливість контролю за цільовим використанням коштів, сплачених ним на утримання дитини. Боргів по аліментам не має. На час подання позову сину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилося 17 років та відповідно до ч.2 ст.179 СК України має право самостійно одержувати та розпоряджатися аліментами, т.я. він є студентом професійного навчального закладу, проходить навчання за обраною спеціальністю, займається спортом та має власні щоденні витрати, пов`язані з навчанням, харчуванням, транспортом, засоби зв`язку та особистими потребами. Метою звернення до суду не є припинення утримання дитини чи обмеження прав відповідача, а виключно забезпечення спрямування аліментів безпосередньо на потреби дитини, забезпечення реалізації права неповнолітньої дитини, передбаченого ч. 2 ст. 179 СК України. З огляду на наближення повноліття (менше року) безпосереднє спрямування коштів дитині відповідає її найкращим інтересам. У зв`язку з чим просить:
- змінити спосіб виконання рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 06.11.2024 у справі № 619/8517/24 щодо стягнення аліментів;
- визначити що подальша сплата аліментів здійснюється безпосередньо на користь неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,без виплати через законного представника одержувача, шляхом поштового переказу за адресою його реєстрації: АДРЕСА_1 .
- у разі якщо суд вважатиме поштовий переказ неналежним способом виконання, визначити сплату аліментів безпосередньо на особистий банківський рахунок дитини, реквізити якого будуть надані для виконання рішення суду або інший спосіб перерахування аліментів безпосередньо дитині, визначений судом.
Стислий виклад позиції відповідача.
У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що сторони перебували у шлюбі, який відповідно до рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 25.06.2024 розірвано. Від шлюбу мають двох дітей: доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають разом з нею. Судовим наказом Дергачівського районного суду Харківської області від 06.11.2024 з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якими розпоряджається виключно за цільовим призначенням в інтересах неповнолітньої дитини. Син не досяг повноліття та не заперечує, в отриманні нею аліментів на його користь, тому вважає доцільно отримання нею аліментів на користь сина. Крім того зазначає, що вона з сином зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Вона є власницею частини спільної квартири, але з вересня 2024 року вона вимушена з сином мешкати за адресою: АДРЕСА_2 , т.я. позивач одружився і зареєстрував у спільній квартирі дружину ї її неповнолітніх дітей, змінив замки в дверях квартири і перешкоджає їй з сином жити в квартирі. Вона сплачує комунальні послуги, але в квартирі не мешкає. На даний час з сином перебуває за кордоном.
Пояснення третьої особи.
У своїх поясненнях ОСОБА_3 просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. Посилається на обставини, викладені відповідачем у відзиві. Зазначив, що з вересня 2024 р. він разом з матір`ю вимушені мешкати за адресою: АДРЕСА_2 . Все, що йому необхідно для навчання, зайняття спортом, купівлі необхідних речей, харчування та інше – мати йому забезпечує, використовує кошти тільки на його потреби. Бажає, щоб його мати ОСОБА_2 , і в подальшому отримувала аліменти на його утримання. 
Участь у справі сторін та інших учасників справи.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. 
Відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились, відповідач надала до суду заяву, у якій позовні вимоги не визнає, просить справу розглядати за їх відсутності, т.я. вони перебувають за кордоном.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (зв. сторона а.с. 43, 5).
Відповідно до витягу з реєстру Солоницівської територіальної громади - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (зв. сторона а.с. 43).
Судовим наказом Дергачівського районного суду Харківської області від 06.11.2024 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 21.10.2024 і до досягнення дитиною повноліття та судовий збір на користь держави у розмірі 302, 80 грн (а.с. 9).
Постановою головного державного виконавця Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антонова А.Г. від 20.11.2024 відкрито виконавче провадження №76575868 на підставі судового наказу №619/8517/24 виданого 15.11.2024 Дергачівським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 21.10.2024 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7).
Згідно з витягом із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (по стройовій частині) від 20.10.2025 вбачається, що солдат ОСОБА_1 з 20.10.2025 зарахований до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 та на всі види забезпечення, на речове забезпечення при військовій частині НОМЕР_2 , на котлове забезпечення при військовій частині НОМЕР_3 і вважається, що з 20.10.2025 справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою, встановлено посадовий оклад згідно тарифного розряду. Виплачується щомісячна премія, надбавка (зв. сторона а.с. 3).
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 від 05.05.2016 ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни- учасників бойових дій (а.с. 11).
Як вбачається з акту депутата Солоницівської селищної ради Ткача Д.М. від 21.05.2026 – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 з вересня 2024 року (зв. сторона а.с. 41).
З витягу з Державного реєстру речових прав від 07.10.2025 вбачається, що ОСОБА_2 належить спільної частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 07.10.2025 (зв. сторона а.с. 41).
Відповідно до довідки про нарахування та оплату за особовим рахунком № НОМЕР_5 за адресою: АДРЕСА_1 станом на 31.05.2026 сплачено ОСОБА_7 (а.с. 42, 60).
25.09.2024, 05.10.2024 ОСОБА_2 зверталася із заявою до ВП № № ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області у зв`язку з тим, що не могла потрапити у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , т.я. ОСОБА_1 змінив замки, надавала пояснення (а.с. 44-46).
На звернення М.Вінницької – ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області повідомив, що її заява, щодо намагання потрапити до спільної квартири ОСОБА_2 розглянута. Дана заява зареєстрована в журналі ІТС «ІПНПУ» № НОМЕР_6 від 30.12.2025 і з нею буде проведена бесіда (а.с. 51).
Рішенням виконавчого комітету Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області №110 від 14.01.2026 надано дозвіл ОСОБА_2 на укладання договору купівлі-продажу частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій зареєстровані неповнолітні діти (а.с. 53).
Застосовані норми права, мотиви та висновки суду.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим сторонами доказам у їх сукупності відповідно до вимог статей 76–82, 89 ЦПК України, перевіривши доводи позивача, заперечення відповідача та пояснення третьої особи, суд дійшов таких висновків.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
За змістом статті 179 СК України - аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.
Отже, наведена норма закону закріплює право неповнолітньої дитини на самостійне одержання аліментів, однак сама по собі не змінює встановленого судовим рішенням способу виконання рішення про їх стягнення та не покладає на суд обов`язку в кожному випадку змінювати порядок виплати аліментів лише з огляду на досягнення дитиною певного віку.
Згідно з частиною третьою статті 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу чи порядку виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Зміна способу виконання рішення суду є виключним процесуальним механізмом, спрямованим на забезпечення реального виконання судового рішення, а не способом перегляду його змісту чи визначених ним прав та обов`язків сторін.
Судовим наказом Дергачівського районного суду Харківської області від 6 листопада 2024 року аліменти стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 до досягнення ним повноліття. Матеріалами справи не підтверджено, що зазначене судове рішення не виконується або його виконання стало неможливим чи істотно утрудненим.
Сам позивач у позовній заяві зазначає, що заборгованість зі сплати аліментів у нього відсутня, а виконавче провадження здійснюється у встановленому законом порядку.
Отже, одна із необхідних умов зміни способу виконання судового рішення — існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, у даній справі відсутня.
Обґрунтовуючи позов, позивач посилається на проходження військової служби, участь у бойових діях та неможливість контролювати цільове використання аліментів.
Суд критично оцінює зазначені доводи. Факт проходження військової служби, перебування позивача у статусі учасника бойових дій та виконання ним військового обов`язку є безумовно поважними обставинами, однак вони жодним чином не впливають на можливість виконання судового рішення про стягнення аліментів та не створюють процесуальних перешкод для його виконання.
Крім того, чинне сімейне законодавство передбачає інші способи захисту прав платника аліментів у разі сумнівів щодо їх використання.
Так, відповідно до статті 186 СК України платник аліментів має право звернутися до органу опіки та піклування для перевірки цільового використання аліментів. У разі встановлення нецільового використання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні банку.
Отже, законодавець спеціально визначив механізм реагування на випадки неналежного використання аліментів, який не пов`язаний зі зміною способу виконання судового рішення відповідно до статті 435 ЦПК України.
При цьому позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу того, що відповідач використовує аліменти не за призначенням. Навпаки, відповідач зазначає, що всі кошти використовуються виключно на забезпечення потреб сина. Зазначені обставини підтверджені також поясненнями третьої особи — неповнолітнього ОСОБА_3 .
У своїх письмових поясненнях ОСОБА_8 зазначив, що мати забезпечує його харчуванням, навчанням, спортивними заняттями, придбанням необхідних речей, не відмовляє у задоволенні його повсякденних потреб та використовує аліменти саме на його утримання. Він також висловив бажання, щоб аліменти і надалі отримувала його мати.
Відповідно до статті 171 СК України дитина, здатна висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні спорів, що стосуються її особисто.
На момент розгляду справи ОСОБА_8 досяг сімнадцятирічного віку, його позиція є усвідомленою, логічною, послідовною та узгоджується з іншими доказами у справі, а тому суд бере її до уваги.
Разом з тим висловлена дитиною думка не має наперед визначальної сили для суду, однак є одним із доказів, який підлягає оцінці разом з іншими доказами.
Доводи позивача про те, що наближення повноліття сина саме по собі свідчить про доцільність безпосереднього отримання ним аліментів, суд також відхиляє.
Право неповнолітньої дитини на самостійне одержання аліментів, передбачене частиною другою статті 179 СК України, є суб`єктивним правом самої дитини.
Враховуючи, що ОСОБА_3 проживає постійно із матірю, на час вирішення спору судом досяг сімнадцяти років, самостійно до суду не звертався з вимогою про зміну способу стягнення аліментів та не виявляв бажання розпоряджатись аліментами самостійно, суд не вбачає підстав для задоволення позову.
За таких обставин реалізація права, передбаченого статтею 179 СК України, не може здійснюватися всупереч волевиявленню самої дитини.
Доводи відповідача щодо належного використання аліментів, забезпечення усіх потреб дитини, відсутності претензій з боку самої дитини та фактичного проживання разом із сином знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та не були спростовані позивачем належними доказами.
Інші обставини, на які посилалася відповідач, а саме виникнення між сторонами спору щодо користування квартирою, звернення до поліції, наявність судових спорів щодо житла не впливають на вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для зміни способу виконання судового рішення, а тому самостійного правового значення для вирішення даного спору не мають.
Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Позивач не довів існування обставин, які давали б суду підстави для зміни способу виконання рішення суду.
З огляду на викладене, враховуючи принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, закріплений статтею 3 Конвенції про права дитини та статтею 7 Сімейного кодексу України, суд доходить висновку, що задоволення заявлених вимог не сприятиме кращому забезпеченню прав та інтересів неповнолітнього ОСОБА_9 , не обумовлене об`єктивною необхідністю та не ґрунтується на передбачених законом підставах.
За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 про зміну способу виконання судового рішення задоволенню не підлягають.
Розподіл судових витрат
Судові витрати в силу положень статті 141 ЦПК України покладаються на позивача. 
Керуючись ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -
ухвалив:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про зміну способу виконання рішення – відмовити.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Повне найменування (ім`я) сторін:
позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_8 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
третя особа: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_9 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя  О. В. Пруднікова