ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2026 м.Дніпро 
Справа № 904/6812/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді-доповідача Кошлі А.О., суддів: Кучеренко О.І., Стефанів Т.В.,
за участі секретаря судового засідання: Кахикало А.С.
представника позивача – Губорєва Я.А.
представника відповідача (апелянт) – не з`явився 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2026 (суддя Рудь І.А.) по справі № 904/6812/25
за позовом: Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» 
до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» 
про стягнення заборгованості у сумі 525 066 грн 72 коп.
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад змісту рішення господарського суду першої інстанції:
Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, у якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» заборгованість у сумі 525 066 грн 72 коп., з яких: 508 184 грн 52 коп. — плата за користування вагонами та 16 882 грн 20 коп. — збір за зберігання вантажу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами укладено договір №ПР/М-17-2/14-744/НЮдч від 14.12.2017 про експлуатацію залізничної під`їзної колії ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», яка примикає до станцій Терни і Рядова Регіональної філії «Придніпровська залізниця», а також договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом. Залізницею за відповідними накладними було прийнято до перевезення на адресу одержувача ПрАТ «Північний ГЗК» порожні власні вагони та вагони перевізника, які на шляху прямування були затримані на станціях П`ятихатки, Кривий Ріг Сортувальний та Савро через зайнятість колій станції Терни вагонами, що своєчасно не забиралися комбінатом на під`їзну колію. За час затримки вагонів з вини вантажовласника на підставі актів загальної форми ГУ-23 та актів про затримку вагонів форми ГУ-23а була нарахована плата за користування вагонами за відомостями ф. ГУ-46 у сумі 508 184,52 грн з ПДВ та збір за зберігання вантажу по накопичувальним карткам ф. ФДУ-92 у сумі 16 882,20 грн з ПДВ. Відповідач плату не сплатив.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2026 позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» плату за користування вагонами в сумі 508 184 грн 52 коп., збір за зберігання вантажу в сумі 16 882 грн 20 коп. та судовий збір у сумі 7 876 грн 00 коп.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що між сторонами були укладені та діяли договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії та договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом. Суд встановив, що залізницею за відповідними накладними було прийнято до перевезення вагони на адресу відповідача, які були затримані на станціях підходу через зайнятість колій станції Терни вагонами, що своєчасно не забиралися комбінатом. Факт затримки підтверджено актами про затримку вагонів форми ГУ-23а та актами загальної форми ГУ-23, підписаними представниками відповідача без заперечень. Суд зазначив, що відповідно до статей 119, 121 Статуту залізниць України та пунктів 6, 8, 9, 10, 12, 16 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, за користування вагонами вноситься плата, а вантажовласник звільняється від такої плати лише у випадках стихійного лиха, подання вагонів у кількості, що перевищує максимальну переробну спроможність, або затримки прийняття залізницею вагонів з причин, що залежать від залізниці. Суд дійшов висновку, що наявність законодавчо визначених підстав для звільнення від плати за користування вагонами відповідачем не доведена. Щодо посилання відповідача на телеграмне розпорядження № ЦМ-13/693 від 05.04.2022 про виключення часу комендантської години, суд зазначив, що рішення правління АТ «Укрзалізниця» є локальним (внутрішнім) нормативним актом, який не вносить змін до Статуту залізниць України, Правил перевезень вантажів та укладеного сторонами договору, а акти загальної форми із зазначенням обставин комендантської години не складались. Відповідач не довів, що під час комендантської години робота залізничних станцій та під`їзних колій припинялась, що виробничі підрозділи не працювали у нічну зміну, не направляв позивачу повідомлень про неможливість забирання вагонів у зв`язку з комендантською годиною. Суд послався на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 19.04.2023 у справі № 904/2019/22.
Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2026 у справі № 904/6812/25 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги
Апелянт вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам статті 236 ГПК України, оскільки ухвалене без повного та всебічного з`ясування обставин, на які посилався відповідач як на підставу своїх заперечень, а тому є необґрунтованим та підлягає скасуванню.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач зазначав, що Департаментом комерційної роботи АТ «Укрзалізниця» на адресу структурних підрозділів та регіональних філій було надіслано лист № ЦМ-13/693 від 05.04.2022, яким доведено рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 02.04.2022 (протокол № Ц-54/42 Ком.т) про затвердження Переліку виняткових умов, які є підставою для звільнення замовників послуг від обов`язку вносити плату за користування вантажними вагонами і контейнерами під час дії воєнного стану в Україні. Відповідно до цього Переліку, у разі запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення та/або станція призначення, до часу користування вагоном не включається час дії комендантської години за місцезнаходженням станції, а замовник звільняється від плати за користування вагонами за час існування таких обставин.
Плата за користування вагонами та збір за зберігання вантажу, що є предметом позовних вимог, були нараховані позивачем за період затримки вагонів після 24.02.2022, тобто за період, в який було запроваджено комендантську годину на території, на якій розташована станція призначення. Проте позивач здійснив нарахування без урахування вимог зазначеного телеграмного розпорядження - не виключив з часу користування вагонами час дії комендантської години за місцезнаходженням станції призначення.
Апелянт наголошує, що звільнення замовника від плати за користування вагонами за час дії комендантської години є безумовною підставою, яка не залежить від будь-яких додаткових обставин. Відповідно до телеграмного розпорядження № ЦМ-13/693 від 05.04.2022 всіх причетних працівників залізниці зобов`язано організувати його виконання, в тому числі здійснити перерахунок часу затримки навантажених і порожніх вагонів та контейнерів з початку дії воєнного стану в Україні (24.02.2022), скласти акти загальної форми ГУ-23 відповідно до рішення Правління та забезпечити об`єктивний розгляд претензій та перерахунок нарахованих коштів.
Відсутність актів загальної форми, які б засвідчували факт існування комендантської години, не спростовує факт існування самої комендантської години, оскільки цей факт є загальновідомим та не потребує додаткового доведення. Складання актів загальної форми для засвідчення факту існування комендантської години відповідно до вказаного телеграмного розпорядження є обов`язком позивача, а не відповідача, і відповідач не в змозі примусити працівників позивача складати такі акти. Судом першої інстанції не були досліджені питання, з яких причин позивачем не були складені зазначені акти, а також не було взято до уваги надані відповідачем докази щодо запровадження та часу дії комендантської години.
Крім того, апелянт зазначає, що в спірний період вагони подавались з порушенням умов договору про експлуатацію, тому відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46 були підписані представниками відповідача із запереченнями: «Із затримкою вагонів не згодні, оскільки вагони прийнято до перевезення понад добові заявки відвантаження готової продукції. Вагони затримані через незалежні від ПРАТ «ПІВНГЗК» причини. Вагони на під`їзну колію ПРАТ «ПІВНГЗК» не подавались, зважаючи на закінчення термінів на деповський ремонт.» Отже, на думку апелянта, плата за користування вагонами була нарахована неправомірно, що підтверджується зазначеними запереченнями у відомостях ф. ГУ-46, а ця обставина вказує на неправомірність дій позивача в частині стягнення плати за користування вагонами.
Апелянт також зазначає, що позивач, в порушення приписів статті 162 ГПК України, в позовній заяві не навів жодних підстав, з яких він вважає, що нарахування плати за користування вагонами в даному спірному випадку є правомірним з його боку, а заперечення відповідача - необґрунтованими. Судом першої інстанції вказані доводи відповідача були залишені поза увагою.
Позиція учасників справи, викладена у відзиві на апеляційну скаргу
Акціонерне товариство «Українська залізниця» подало відзив на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти апеляційної скарги ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» та вважає її необґрунтованою, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2026 у справі № 904/6812/25 - без змін, посилаючись на наступне:
Невизнання суми вимог відповідачем з посиланням на лист ЦМ-13/693 від 05.04.2022 щодо виключення часу дії комендантської години з часу нарахування плати за користування вагонами є безпідставним, оскільки відсутні підстави для звільнення замовника послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів, від обов`язків вносити плату за користування вантажними вагонами під час воєнного стану в Україні. Комендантська година - це заборона перебувати на вулицях та в громадських місцях у певний час доби. Механізм здійснення заходів під час комендантської години передбачено Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 № 573, відповідно до пункту 7 якого забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.
Телеграмним розпорядженням № ЦМ-13/2950 від 19.12.2022 до підрозділів Укрзалізниці було доведено Перелік виняткових умов, який передбачає, що обставини, які є підставою для звільнення від плати, засвідчуються актом загальної форми ГУ-23, що складається згідно з Додатком 6 до Правил користування вагонами, із зазначенням конкретного опису обставин, що стали підставою для затримки вагонів. Саме такий акт загальної форми ГУ-23 є підставою не враховувати в час користування вагоном час існування відповідних обставин. Відповідні акти загальної форми із зазначенням даних обставин не складались.
Перебуваючи на території станції під час комендантської години та виконуючи свої трудові обов`язки, працівники станції, кожен з яких має службове посвідчення, не порушують жодну із заборон, впроваджених у зв`язку із введенням особливого правового режиму, оскільки станція Терни, Рядова не є громадським місцем або місцем, доступним для сторонніх осіб, а під`їзна колія підприємства, що примикає до станції, не є місцем загального користування. Будь-які документи, які б забороняли роботу залізничної станції Терни Придніпровської залізниці під час дії комендантської години, відсутні. Таким чином, підстав для складання актів загальної форми, які б засвідчували обставини, що звільняють вантажовласника від відповідальності, згідно телеграмного розпорядження № ЦМ-13/693 від 05.04.2022, що є внутрішнім локальним документом залізниці, не було.
Заперечення комбінату щодо подавання вагонів у кількості більше ніж добова заявка є безпідставним, оскільки планування перевезень вантажів у власних вагонах здійснюється відправником за окремим замовленням та за погодженням з власником вагонів. Залізниця затверджує плани перевезень у власних вагонах, які попередньо погоджені відправником із власником вагонів. Забезпечення вантажовідправників власними вагонами здійснює власник вагонів на підставі укладених ним з вантажовідправником договорів без участі залізниці, тобто залізницею виконується лише роль перевізника по доставці вантажу, зазначеного в накладній.
Пунктом 16 Правил користування вагонами передбачено вичерпний перелік випадків звільнення від плати за користування вагонами, і заперечення ПрАТ «Північний ГЗК» у відомостях плати за користування вагонами та накопичувальних картках є безпідставними, оскільки не існує норми права, яка б звільняла вантажовласників від сплати нарахованої плати за користування вагонами та збору за зберігання у разі, коли порожні вагони одержувач забирає на свою під`їзну колію своїм локомотивом та згідно договору в тій кількості, в якій вони прибули на станцію Терни.
Документи, додані до позовної заяви, повністю доводять вину відповідача в затримці вагонів, правомірність нарахування плати за користування та збору за зберігання вантажу, що узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду у справах № 904/2019/22, 908/1219/22, 908/1295/22, 904/2589/22, 904/2022/22. Судом першої інстанції повно та всебічно надана оцінка доказам у справі, а відповідач не довів належними та допустимими доказами відсутність своєї вини у спричиненні затримки вагонів.
Процесуальні дії суду апеляційної інстанції під час перегляду справи
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кошлі А.О. (доповідач), суддів: Кучеренко О.І., Стефанів Т.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2026 у справі № 904/6812/25 (суддя Рудь І.А.). Витребувано з Господарського суду Дніпропетровської області справу № 904/6812/25. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 28.04.2026 о 12:30 год.
Представник позивача в судовому засіданні просила залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Представник скаржника – Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» в призначене судове засідання не з`явився, відомостей про причини неявки до суду не надав, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.
Відповідно до положень ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи належне повідомлення учасників провадження про дату, час і місце розгляду справи, достатність матеріалів справи для розгляду оскаржуваного рішення та з огляду на те, що явка повноважених представників в судове засідання не визнавалась обов`язковою, колегія апеляційного суду дійшла висновку про можливість розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами, без участі представника скаржника, у відповідності до вимог ст.269 ГПК України.
В судовому засіданні, що відбулось 28.04.2026 проголошено скорочену (вступну та резолютивну) частини постанови.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені в апеляційному порядку
Між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Українська залізниця») в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» (далі – залізниця, позивач) та Приватним акціонерним товариством «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - власник колії, Комбінат, відповідач) укладено договір №ПР/М-17-2/14-744/НЮдч від 14.12.2017 про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», яка примикає до станції Терни і Рядова Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (далі – договір), до якого вносились зміни додатковими угодами № 1 від 08.04.2019, №2 від 14.06.2019, № 6 від 15.12.2022, № 7 від 15.06.2023, № 8 від 22.05.2024.
Пунктом 1 договору встановлено, що згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, що належить власнику колії, яка примикає до станції Терни стрілками №№ 2, 4, 6 у парній горловині станції та до станції Рядова - стрілкою № 8 до продовження колії № VI станції Рядова регіональної філії «Придніпровська залізниця». Під`їзна колія обслуговується локомотивом власника колії. Межею під`їзної колії є знаки «Межа під`їзної колії», які встановлено по станції Терни біля:
- маневрового світлофору М10, розташованого на відстані 61,5 м від вістряка стрілки № 2 станції Терни;
- маневрового світлофору М8, розташованого на відстані 86,2 м від граничного стовпчика стрілки № 4 станції Терни;
- маневрового світлофору М6, розташованого на відстані 147,2 м від граничного стовпчика стрілки № 6 станції Терни;
- по станції Рядова біля вхідного світлофору - Чк, розташованого на відстані 500 м від вістряка стрілки № 8 станції Рядова.
Розгорнута довжина під`їзної колії становить 268700 погонних метрів (п. 2 договору).
Рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії та Інструкції по сигналізації на залізницях України (п. 4 договору).
Відповідно до пункту 5 договору здавання вагонів для під`їзної колії зі станції Терни, Рядова здійснюється:
- порожні хопери - через інтервал часу 2,0 години;
- порожні напіввагони для навантаження концентрату залізорудного, обкотишів - через інтервал часу 2,5 години;
- вагони з небезпечними вантажами класу « 1ВМ» - не пізніше, ніж через 2 години з моменту їх прибуття на станцію примикання;
- інші вагони - за повідомленнями, які передає прийомоздавальник вантажу та багажу станції, нарочним прийомоздавальнику власника колії не пізніше ніж за 2 години до фактичного здавання вагонів із реєстрацією у Книзі повідомлень форми ГУ-2. У разі здавання вагонів залізницею власнику колії за його згодою раніше встановленого інтервалу, передача вагонів здійснюється поза інтервалом.
Згідно з пунктом 6 договору вагони, що прибули на станцію Терни регіональної філії «Придніпровська залізниця» для ПрАТ «ПівнГЗК», подаються локомотивом залізниці на одну з колій №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 13 станції Терни за вказівкою чергового по залізничній станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії. Вагони, що прибули на станцію Рядова регіональної філії «Придніпровська залізниця» для ПрАТ «ПівнГЗК», подаються локомотивом залізниці на одну з колій №№ 3А, 3Б, І, ІІ, 4, 5, VI, 7, 8, 9, 10 станції Рядова за вказівкою чергового по залізничній станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії.
Вагони на під`їзну колію ПрАТ «ПівнГЗК» передаються у кількості не більше 240 вісей (п. 7 договору).
Про готовність вагонів до забирання власник колії повідомляє залізницю. Повідомлення передає начальник зміни цеху зовнішнього транспорту (диспетчер зміни, черговий по станції) або диспетчер виробничого відділу УЗТ по телефону відповідальному працівнику станції примикання залізниці не пізніше ніж за 2 години до пред`явлення вагонів до здачі залізниці, з наступним наданням письмового повідомлення за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113 (п. 8 договору).
Час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці (п. 11 договору).
Для під`їзної колії встановлюється загальний термін перебування усіх вагонів - 15,0 год (п.12 договору).
Відстань для нарахування збору за подачу, забирання вагонів встановлюється 0 км в обидва кінці (п. 13 договору).
Відповідно до пункту 14 договору власник колії сплачує залізниці:
- за користування вагонами (контейнерами) - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами;
- за зберігання вантажів – у разі затримки їх з вини одержувача після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) – згідно з Правилами зберігання вантажів;
- інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, які виконує залізниця для власника колії – згідно з діючими нормативними документами.
Збори і плати вносяться на підставі статті 62 Статуту залізниць України у національній валюті України, на умовах попередньої оплати на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії «ЄРЦД».
Пунктом 15 договору встановлено, що власник колії несе відповідальність за схоронність вагонного парку відповідно до статті 124 Статуту залізниць України, розділу ІV «Порядок розрахунку розмірів збитків за пошкодження вантажних вагонів», Правил користування вагонами і контейнерами.
Вагони з під`їзної колії повертаються очищеними від вантажу, із знятими реквізитами кріплення після розвантаження, промитими у випадках, передбачених Правилами перевезення вантажів навалом і насипом, згідно зі статтею 35 Статуту залізниць України.
Пунктом 19 договору сторони погодили, що договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін і діє з 23.12.2017 до 30.06.2025 включно (в редакції додаткової угоди № 8 від 22.05.2024).
Також відповідно до повідомлення про укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 45-00191023/2020-0001 від 01.07.2020 АТ «Укрзалізниця» засвідчило прийняття від ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом та повідомило останньому про присвоєні йому коди: 1) відправника/одержувача - 5344; 2) платника - 2558000 та відкриття особового рахунку з ідентичним номером.
За таких обставин, 01.07.2020 між Акціонерним товариством «Українська залізниця», як перевізником, та Приватним акціонерним товариством «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» як замовником, шляхом приєднання останнього, укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (далі – договір про надання послуг з організації перевезення.
Пунктом 1.1 цього договору встановлено, що предметом договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагона для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних із цим послуг і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні цього договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування власним вагоном перевізника не є орендною платою.
Пунктом 1.4 договору про надання послуг з організації перевезення встановлено, що надання послуг за цим договором може підтверджуватися накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами.
Договір є публічним договором, за яким перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (п. 1.5 договору про надання послуг з організації перевезення).
Договір, з урахуванням змін до нього, оприлюднюється перевізником як публічна пропозиція для укладення на веб-сайті http://uz-cargo.com/ з накладенням кваліфікованого електронного підпису (п. 1.6 договору про надання послуг з організації перевезення).
Згідно з пунктом 1.7 договору про надання послуг з організації перевезення цей договір укладається шляхом надання перевізником пропозиції укласти договір (оферти) і прийняття в цілому пропозиції (акцепту) другою стороною. Приймаючи пропозицію укласти договір, друга сторона засвідчує, що ознайомилась та згодна з усіма умовами договору.
Відповідно до пункту 1.9 цього договору за результатом розгляду заяви (акцепту) перевізник направляє замовнику у власній інформаційній системі повідомлення з накладенням КЕП або про мотивоване повернення без розгляду заяви (акцепту) із зазначенням причин для такого повернення, або про дату укладення договору, присвоєння замовнику коду замовника як платника, коду вантажовідправника/вантажоодержувача. Код платника є номером договору із замовником.
Договір є укладеним з дня надання замовнику перевізником Інформаційного повідомлення про укладення договору, але не раніше дня введення його в дію відповідно до пункту 12.1 договору (п. 1.10 договору про надання послуг з організації перевезення).
Пунктом 3.1 договору про надання послуг перевезення передбачено, що розмір провізних платежів за перевезення вантажу у вагонах замовника та вагонах залізниць інших держав, додаткових зборів, пов`язаних з перевезенням, розраховується за ставками й тарифами, які визначаються відповідно до умов Збірника Тарифів.
Замовник зобов`язаний сплачувати у визначеному договором розмірі плату за користування власними вагонами перевізника: під час виконання вантажних операцій на місцях загального користування; переданих замовнику на місцях незагального користування; затриманих на станціях в очікуванні подавання під вантажні або інші операції, з причин, які залежать від замовника; затриманих під час перевезення з інших причин, що не залежать від перевізника (п. 3.4 договору про надання послуг з організації перевезення).
Підпунктом 3.4.3 договору про надання послуг з організації перевезення передбачено, що моментом початку відліку часу для нарахування плати за користування власними вагонами перевізника, визначеної в п. 3.4 договору, є момент передачі замовнику власних вагонів перевізника або початку затримки відповідно до правил користування вагонами.
Облік часу користування, з метою визначення розміру плати за користування власними вагонами перевізника у випадках, вказаних в п. 3.4 договору, здійснюється відповідно до Правил користування вагонами.
Загальний час, за який нараховується та сплачується замовником плата за користування власними вагонами перевізника, включає час перебування вагонів у безпосередньому розпорядженні замовника та час затримки вагонів з його вини в очікуванні подавання під вантажні або інші операції на станціях призначення і на підходах до них.
Розрахунки за договором здійснюються через філію «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» АТ «Укрзалізниця» (п. 4.1 договору про надання послуг з організації перевезення).
За змістом пунктів 7.1, 7.3 договору про надання послуг з організації перевезення усі спірні питання з виконання договору вирішуються шляхом переговорів, а у випадку недосягнення домовленості - у претензійно-позовному порядку; строк позовної давності за вимогами перевізника до замовників, що випливають з правовідносин сторін за договором, становить один рік.
Отже, на момент виникнення спірних правовідносин між позивачем та відповідачем були укладені та діяли договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії та договір про надання послуг з організації перевезення.
16.06.2025 р. оприлюднено нову редакцію Договору про надання послуг з організації перевезень вантажів залізничним транспортом, яка вводиться в дію з 16.06.2025.
Залізницею за накладними № 42427229, 42427203, 42427211, 42425264, 42425181, 42425199, 42425272, 42425280, 42427278, 42427294, 42428466, 42427286, 42427245, 42427237, 42427260, 42427252, 42428508, 42428516, 42428474, 42428524, 42428532, 42428482, 42428490, 42428581, 42428599, 42428540, 42428615, 42428607, 42428623, 42428557, 42428565, 42428573, 42428672, 42428631, 42428680, 42428698, 42428649, 42428706, 42428664, 42428656, 42431213, 42431247, 42431262, 42431270, 42428714, 42431163, 42431197, 42431338, 42431346, 42431320, 42431288, 42431361, 42431304, 42431312, 42431296, 42431403, 42431379, 42431387, 42431411, 42431395, 42445973, 42445981, 42445999, 42445908, 42445866, 42445916, 42445965, 42445932, 42448290, 42448340, 42451179, 42451187, 42446013, 42446062, 42446039, 42446054, 42446112, 42451237, 42451245, 42451211, 42451195, 42451252, 42451260, 42451278, 42451229, 42451203, 42451310, 42451344, 42451328, 42451336, 42451286, 42453274, 42451294, 42451302, 42453365, 42453373, 42453399, 42453407, 42453381, 42453290, 42453282, 42453324, 42453308, 42453449, 42453456, 42453464, 42453480, 42453472, 42453423, 42453415, 42453431, 42453514, 42453555, 42453563, 42453571, 42453506, 42453597, 42453498, 46207171, 46216222, 46215174, 46215273, 46215240, 46216420, 46215182, 46215216, 46215224, 46222568, 46222576, 46222584, 46222600, 46222659, 46216453, 46222642, 46222550, 46216529, 46222709, 46226940, 46227005, 46222683, 46226957, 46222667, 46222675, 46234084, 46234050, 46234068, 46235057, 46231601, 46234993, 46231692, 46231882, 46231833, 46234027, 46237012, 46235404, 46235412, 46235255, 46235420, 46236808, 46235289, 46235271, 46235396, 46245593, 46245635, 46245700, 46245650, 46239646, 46245692, 46239745, 46239802, 46246112,45791910, 45791936, 45706702, 45791944, 45791860, 45791928, 45791878, 45791894, 45791886, 46031787, 45982824, 46031779, 46031795, 45791951, 45791969, 45952710, 45791977, 45952728, 46051892, 46032777, 46067575, 46067187, 46031837, 46031860, 46031845, 46031852, 46067641, 46067633, 46085940, 46100400, 46067609, 46067591, 46067617, 46067625, 46108601, 46108643, 46108577, 46108635, 46108627, 46108569, 46108593, 46108585, 46173183, 46173241, 46173217, 46173381, 46173365, 46108650, 46165635, 46173175, 46224887, 46224895, 46186565, 42433086, 42433094, 42433128, 42433102, 42425637, 42433110, 42433060, 42433078, 42433243, 42433250, 42433235, 42433318, 42433177, 42433284, 42433185, 42433201, 42433219, 42433227, 42433433, 42433425, 42433326, 42444026, 42444000, 42433342, 42433359, 42433334, 42444091, 42444109, 42444034, 42444125, 42444117, 42444059, 42444067, 42444075, 42444182, 42444224, 42444190, 42444208, 42444141, 42444216, 42444166, 42444174, 42444133, 42444273, 42445882, 42445924, 42445890, 42444232, 42444265, 42444240, 42444257, 42446088, 42446096, 42446104, 42446021, 42445940, 42446120, 42446047, 42446005, 42446070, 42448415, 42448423, 42448274, 42448456, 42448308, 42448282, 42448357, 42448373, 42449215, 42449207, 42449199, 42448506, 42449223, 42449165, 42449157, 42449231, 42449181, 42458943, 42458950, 42458984, 42449249, 42458117, 42458992, 42463091, 42458919, 42449272, 42463216, 42463182, 42463174, 42463125, 42463208, 42463141, 42463117, 42463232, 42463158, 42463323, 42463307, 42463349, 42463299, 42463398, 42463356, 42463372, 42463281, 42463265, 42463455, 42464503, 42464529, 42463406, 42464537, 42464511, 42463414, 42463430, 42463422, 42463448, 42464578, 42464586, 42464594, 42464560, 42464545, 42464552, 54163, 54198, 54207, 54206, 54208, 51705, 54171, 54204, 54200, 54199, 54203, 54211, 54164, 54161, 54357, 54356, 54355, 54212, 54213 було прийнято до перевезення на адресу одержувача ПрАТ «Північний ГЗК» порожні власні вагони та вагони перевізника (номери вагонів зазначено в розрахунках суми позову).
На шляху прямування, відповідно до вимог пунктів 9, 10 Правил користування вагонами, затверджених наказом Міністерства транспорту України 25.02.1999 №113 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за №165/3458, вагони були затримані:
- по станції П`ятихатки за наказами № 410 від 26.07.2025, №415 від 27.07.2025, №416 від 27.07.2025,
- по станції Кривий Ріг Сортувальний за наказом № 405 від 27.07.2025,
- по станції Савро за наказами №407 від 27.07.2025, №408 від 28.07.2025, через зайнятість колій станції Терни вагонами, що своєчасно не забиралися комбінатом на під`їзну колію та вагонами, які знаходилися під обробкою до подавання на під`їзну колію.
За цим фактом затримки вагонів станціями затримки у порядку передбаченому п.9,10 Правил користування вагонами та контейнерами, складені акти про затримку вагонів форми ГУ-23а: № 141 від 26.07.2025, №139 від 28.07.2025, №143 від 27.07.2025, №141 від 29.07.2025, №144 від 27.07.2025, №142 від 30.07.2025, №50 від 27.07.2025, №49 від 29.07.2025, №74 від 27.07.2025, №75 від 28.07.2025, 375 від 28.07.2025, 376 від 30.07.2025, та станцією призначення Терни передано представнику комбшату повідомлення про затримку цих вагонів.
Повідомлення про прибуття власних вагонів на адресу ПрАТ «Північний ГЗК» зареєстровані у Книзі повідомлень ф.ГУ-2. Тож, не пізніше 2 годин після отримання повідомлення про прибуття на його адресу власних вагонів, ПрАТ «Північний ГЗК» повинен був їх забрати на свою під`їзну колію з передавальних колій, які є приймально-відправними. Інакше кажучи, через те, що ПрАТ «Північний ГЗК» несвоєчасно вивільняв колії станції Терни від вантажу, який прибув на його адресу - спричинив ситуацію з якої залізниця не мала можливості виконати свої зобов`язання за договором на перевезення по накладним і довести власні вагони на станцію призначення його одержувачу - ПрАТ «Північний ГЗК». При цьому, через затримку вагонів, на станції призначення і на підході до неї, з вини комбшату була знижена пропускна спроможність для перевезення і інших поїздів.
Накази про затримку спірних вагонів на підходах до станції призначення було надано через наявність на коліях станції призначення Терни вагонів в очікувані подачі під вантажні операції з вини клієнта, тобто вагони що надійшли на адресу підприємства, що підтверджується актами загальної форми ГУ-23 на початок затримки та відповідно на кінець затримки, а саме:
- Акти загальної форми складені на станції Терни за весь час затримки вагонів на станції підходу П`ятихатки по наказу №410 за період з 12год.05хв. 26.07.2025 по 28.07.2025 02год.55хв;
- Акти загальної форми складені на станції Терни за весь час затримки вагонів на станції підходу П`ятихатки по наказу № 415 за період з 15год.45хв. 27.07.2025 по 29.07.2025 08год.25хв.; -Акти загальної форми складені на станції Терни за весь час затримки вагонів на станції підходу П`ятихатки по наказу № 416 за період з 20год.15хв. 27.07.2025 по 30.07.2025 00год.20хв.; -Акти загальної форми складені на станції Терни за весь час затримки вагонів на станції підходу Кривий Ріг Сортувальний по наказу № 405 за період з 00год.40хв. 27.07.2025 по 29.07.2025 02год.30хв.;
- Акти загальної форми складені на станції Терни за весь час затримки вагонів на станції підходу Савро по наказу № 407 за період з 04год.57хв. 27.07.2025 по 28.07.2025 21год.10хв.;
- Акти загальної форми складені на станції Терни за весь час затримки вагонів на станції підходу Савро по наказу № 408 за період з 15год.05хв. 28.07.2025 по 30.07.2025 13год.45хв..
Акти загальної форми підписані представниками відповідача без заперечень.
По прибуттю на станцію призначення вагонів на адресу ПрАТ «Північний ГЗК» у відповідності з п.4 Правил користування вагонами, вантажоодержувача було повідомлено про прибуття та готовність подавання вагонів залізницею, про що зроблені відповідні записи в Книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження ф.ГУ-2 станції Терни.
Окрім цього, повідомлення одержувача про прибуття вантажу підтверджується відмітками у графі 49 накладних внутрішнього сполучення і графі 35 накладних міжнародного сполучення (Е повідомлення).
За час затримки вагонів з вини вантажовласника на підставі актів була нарахована плата за користування спірними вагонами за відомостями ф.ГУ-46 №31079600, 01089239, 01089240, 01089601, 01089603, 01089604, 01089605, 01089606, 02089611, 02089612, 02089613, 02089614, 02089615, 02089616, 05089624, 0708963 в сумі 508 184,52 грн з ПДВ та збір за зберігання вантажу по накопичувальним карткам ф.ФДУ-92 №29079177, 29079179, 29079182, 01089186, 01089194, 01089190в сумі 16882,20 грн з ПДВ, на загальну суму 525 066,72 грн з ПДВ.
Відомості плати за користування вагонами та накопичувальні картки підписані відповідачем із зауваженнями. 
Відповідач плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу не сплатив, що й стало причиною спору.
Правові підстави та норми права, застосовані судом апеляційної інстанції
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Предметом апеляційного оскарження є рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2026, яким задоволено позов АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» до ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення збору за зберігання вантажу в сумі 16 882,20 грн та плати за користування вагонами в сумі 508 184,52 грн.
Дослідивши наявні у справі докази, перевіривши повноту їх дослідження місцевим господарським судом та правильність висновків суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно з частинами 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Статтею 908 Цивільного кодексу України передбачено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Згідно із частиною п`ятою статті 307 Господарського кодексу України (що діяв на час виникнення спірних відносин) умови перевезення вантажів окремими видами транспорту та відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами (статутами) та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.
Статтею 8 Закону України «Про залізничний транспорт» визначено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 затверджено Статут залізниць України, положення якого згідно з пунктом 2 Статуту визначають обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.
Пунктом 3 Статуту залізниць передбачено, що його дія поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.
Згідно з п.42 Статуту залізниця зобов`язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня. Порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції. Одержувач може визначити спосіб повідомлення. Якщо залізниця не повідомить про прибуття вантажу, одержувач звільняється від внесення плати за користування вагонами (контейнерами) і за зберігання вантажу до того часу, як буде надіслано повідомлення. За угодою між одержувачем і станцією вагони (контейнери) можуть подаватися без попереднього повідомлення.
Відповідно до статті 46 Статуту, одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.
Статтею 71 Статуту залізниць України встановлено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).
Статтею 119 Статуту визначено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.
Плата за користування вагонами є мірою відповідальності, яка може застосовуватись лише за наявності вини сторони у зобов`язанні.
Порядок користування вагонами визначається Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Мінтранспорту України №113 від 25.02.1999, пунктами 3, 6, 8-10, 12 яких передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).
Відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, і є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами.
Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника. Час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у пам`ятці про подання/забирання вагонів, яка оформлюється після закінчення приймально-здавальних операцій.
Час закінчення приймально-здавальних операцій фіксується в пам`ятках про подання/забирання вагонів форми ГУ-45, на підставі яких формуються відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка є первинним документом бухгалтерського обліку.
Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2 розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317, збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці) справляється в розмірі 5,9 грн. за добу; при зберіганні вантажів у вагонах 4,0 грн. за одну тонну. У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.
Відповідно до абзацу третього пункту 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 864/5085) усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.
Правилами користування вагонами чітко встановлено порядок і умови обліку вагонів, які були затриманими на підходах до станції призначення.
Відповідно до пунктів 6, 8 Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.
Про затримку вагонів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані в цьому акті, передаються станцією у повідомленні про затримку вагонів на станцію призначення. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом) (пункти 9, 10 Правил).
Облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23 (пункт 3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113).
Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника.
Отже, за період фактичного використання суб`єктами господарювання вагонів та/або контейнерів залізниці для перевезення вантажів вноситься плата; до періоду використання вагонів (контейнерів) включається час затримки (простою) вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. Звільнення від такої плати може мати місце лише у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці.
Відтак, при розгляді спору про стягнення залізницею плати за користування вагонами (контейнерами) до предмета доказування належить доведення позивачем належними, допустимими і достатніми доказами факту використання вагонів (контейнерів) для перевезення вантажів замовника послуг з перевезення у відповідний період, а у разі якщо мала місце затримка вагонів на станціях призначення і на підходах до них (якими можуть бути проміжні станції), в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження, - надання доказів того, що така затримка була спричинена саме з вини вантажоодержувача (власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства).
З матеріалів справи вбачається, що позивач надав належні та допустимі докази, які підтверджують, що затримка вагонів на станції підходу до станції призначення сталася через неможливість їх приймання станцією призначення.
Така неможливість була зумовлена скупченням на станції вагонів, що прибули на адресу відповідача, у зв`язку з неприйняттям їх вантажовласником - Приватним акціонерним товариством «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», а також несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, який прибув на його адресу.
Подані докази складені відповідно до вимог чинного законодавства.
Накази про затримку спірних вагонів на підході до станції призначення видано через наявність на коліях станції призначення Терни неприйнятих ПрАТ «Пінвчний гірничо-збагачувальний комбінат» вагонів, що надійшли на його адресу.
За час затримки вагонів з вини вантажовласника на підставі актів була нарахована плата за користування спірними вагонами за відомостями за відомостями ф.ГУ-46 №31079600, 01089239, 01089240, 01089601, 01089603, 01089604, 01089605, 01089606, 02089611, 02089612, 02089613, 02089614, 02089615, 02089616, 05089624, 0708963 в сумі 508 184,52 грн з ПДВ та збір за зберігання вантажу по накопичувальним карткам ф.ФДУ-92 №29079177, 29079179, 29079182, 01089186, 01089194, 01089190в сумі 16882,20 грн з ПДВ, на загальну суму 525 066,72 грн з ПДВ.
Пунктом 16 Правил користування вагонами передбачено випадки, за якими вантажовласники звільняються від сплати за користування вагонами, а саме:
а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи;
б) у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником;
в) у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред`явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. Час такої затримки зазначається у графі «Примітки» Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами).
Причина звільнення від плати за користування вагонами і контейнерами зазначається у графі «Примітки» відомості плати за користування вагонами (контейнерами).
Як вбачається з матеріалів справи, у відомостях плати за користування вагонами, які підписані відповідачем із запереченнями, зазначено про незгоду з нарахуванням через те, що вагони прийнято до перевезення понад добові заявки відвантаження готової продукції.
Колегія суддів зазначає, що перевезення вантажів у власних вагонах планується вантажовідправником за окремим замовленням та за погодженням із власником вагонів. Залізниця затверджує плани перевезень у власних вагонах, які попередньо погоджені між відправником і власником вагонів, та виконує функції перевізника щодо доставки вантажу, зазначеного в накладній.
Отже, подання вагонів у кількості, що перевищує добову заявку відвантаження, саме по собі не свідчить про порушення залізницею умов договору про експлуатацію під`їзної колії та не є безумовною підставою для звільнення від плати за користування вагонами.
Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що у спірний період мало місце перевищення максимальної переробної спроможності фронтів навантаження (вивантаження), визначеної договором, або що затримка вагонів виникла з причин, передбачених пунктом 16 Правил користування вагонами і контейнерами. Також відповідачем не доведено наявності обставин непереборної сили чи інших причин, що об`єктивно унеможливлювали прийняття спірних вагонів.
Сам факт підписання відомостей плати за користування вагонами форми ГУ-46 із запереченнями не є доказом неправомірності нарахування відповідної плати та не підтверджує наявності передбачених законодавством підстав для звільнення від неї.
Частинами 1, 2 ст.614 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Проте, відповідачем не надано доказів в обґрунтування відсутності своєї вини в затримці вагонів.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність нарахування позивачем плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, а доводи апеляційної скарги вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.
Доводи апеляційної скарги в частині посилання скаржника на телеграмне розпорядження Департаменту комерційної роботи Акціонерного товариства «Українська залізниця» № ЦМ-13/693 від 05.04.2022 як на підставу для відмови у здійсненні нарахованої плати за користування вагонами за час їх затримки в період дії комендантської години не спростовують висновків місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав для стягнення такої плати з огляду на таке.
Рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 02.04.2022 (протокол № Ц-54/42 Ком.т) затверджено Перелік виняткових умов, які є підставою для звільнення замовників послуг від внесення плати за користування вантажними вагонами і контейнерами та зборів/плат під час дії воєнного стану. Зміст зазначеного рішення було доведено до підрозділів залізниці телеграфним розпорядженням № ЦМ-13/693 від 05.04.2022.
Із положень вказаних документів убачається, що час дії комендантської години не включається до часу користування вагоном за умови належного документального підтвердження відповідних обставин актом загальної форми ГУ-23, складеним згідно з вимогами Правил користування вагонами і контейнерами.
Разом з тим, як установлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, акти загальної форми ГУ-23 із зазначенням обставин затримки вагонів саме у зв`язку із запровадженням комендантської години не складались, що виключає можливість застосування передбаченого внутрішніми актами Акціонерного товариства «Українська залізниця» порядку не включення часу дії комендантської години до часу користування вагонами.
Крім того, матеріалами справи підтверджується, що відповідач був у встановленому порядку повідомлений про готовність вагонів до передачі та їх подавання на під`їзну колію, однак своєчасного прийняття таких вагонів не здійснив. Доказів того, що саме дія комендантської години унеможливила прийняття вагонів або що робота під`їзної колії у відповідний період була припинена, відповідачем не надано.
Отже, затримка спірних вагонів перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з діями (бездіяльністю) відповідача щодо їх своєчасного прийняття та вивільнення колій, а не із запровадженням на території області комендантської години. За відсутності належних та допустимих доказів існування обставин, передбачених статтею 121 Статут залізниць України та пунктом 16 Правил користування вагонами і контейнерами, підстави для звільнення відповідача від плати за користування вагонами відсутні.
Правова позиція щодо застосування зазначених положень викладена у постанові Верховного Суду від 19.04.2023 у справі № 904/2019/22 (Верховний Суд), у якій суд касаційної інстанції дійшов висновку, що за відсутності належно оформлених актів ГУ-23 та доведеності причинно-наслідкового зв`язку між запровадженням комендантської години і затримкою вагонів підстави для не включення відповідного часу до плати за користування вагонами відсутні.
Крім того, Верховний Суд зазначив, що рішення правління АТ «Укрзалізниця» є локальним (внутрішнім) актом товариства і не змінює положень статті 121 Статут залізниць України та Правил користування вагонами і контейнерами, а тому саме по собі не створює безумовних підстав для звільнення від плати без дотримання встановленої процедури фіксації відповідних обставин.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не доведено, що у спірний період робота станцій або його під`їзної колії припинялась на час дії комендантської години; що виробничі підрозділи не здійснювали діяльність у нічний час; що позивача було повідомлено про неможливість прийняття вагонів; що вживались заходи щодо зміни умов договору в частині подавання/забирання вагонів у період дії обмежень.
Згідно з положеннями статей 78, 79 Господарського процесуального кодексу України обставини, на які сторона посилається як на підставу своїх заперечень, вважаються доведеними лише за умови надання належних, допустимих і більш вірогідних доказів. Таких доказів відповідач суду не надав.
З урахуванням установлених обставин апеляційний суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що затримка спірних вагонів виникла внаслідок їх скупчення на станції призначення та несвоєчасного вивільнення колій відповідачем, тобто з причин, що залежали від вантажовласника. Позивачем дотримано встановлений порядок фіксації відповідних обставин та складено необхідні акти, тоді як відповідач не довів наявності передбачених законодавством підстав для звільнення від плати.
За таких обставин підстави для звільнення відповідача від нарахованої плати за користування вагонами відсутні, а рішення суду першої інстанції про задоволення позову є законним та обґрунтованим.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарський суд Дніпропетровської області від 23.02.2026 у справі № 904/6812/25 є законним та обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним і всебічним з`ясуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, та з наданням належної правової оцінки зібраним у справі доказам.
У справі «Руїз Торіха проти Іспанії», ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р.» Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують установлених судом першої інстанції обставин та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, а відтак підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення не вбачається.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
За таких обставин, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.01.2026 у справі №904/6812/25 прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» задоволенню не підлягає.
Вирішення питання щодо розподілу судових витрат
Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 9 451,20 грн покладаються на скаржника.
Керуючись ст. ст.129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2026 по справі № 904/6812/25– залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2026 по справі № 904/6812/25– залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст. ст. 287 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 06.05.2026. 
Головуючий суддя А.О. Кошля

Суддя О.І. Кучеренко

Суддя Т.В. Стефанів