Справа № 282/336/26
Провадження № 2/282/318/26 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року      
селище Любар
Суддя Любарського районного суду Житомирської області Носач В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект», інтереси якого представляє Варшавський Костянтин Антонович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
У С Т А Н О В И В :
Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивує тим, що 22.05.2025 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № 8937190 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно з умовами кредитного договору № 8937190 від 22.05.2025, ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати позичальнику грошові кошти (кредит) у розмірі, на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник, у свою чергу, зобов`язався повернути отримані кошти та виконати інші обов`язки, передбачені договором. 
На виконання взятих на себе зобов`язань ТОВ «Мілоан» належним чином і в повному обсязі надало відповідачу кредитні кошти у сумі 6980,00 грн, шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку, зазначену позичальником під час оформлення заявки на отримання кредиту, а саме: НОМЕР_1 .
25.11.2025 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Сіті Колект» укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач набув усі права первісного кредитора за кредитним договором № 8937190. 
Таким чином, ТОВ «ФК «Сіті Колект» є належним кредитором та має повне право на звернення до суду з даним позовом.
Станом на дату подання даної позовної заяви заборгованість відповідача за кредитним договором №8937190 становить 37780,00 грн, що складається з: тіла кредиту 6980,00 грн; комісії за надання кредиту 9800,00 грн; штрафних санкцій, за неналежне виконання кредитного зобов`язання 9000,00 грн,
На підставі викладеного вище, представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Сіті Колект» заборгованість за кредитним договором №8937190 від 22.05.2025 р., у розмірі 37780,00 грн, 2662,40 грн понесені витрати по сплаті судового збору, 12000,00 грн понесені витрати на правову допомогу, 381,74 грн витрати пов`язані з підготовкою та направленням документів боржнику.
Ухвалою суду від 26 березня 2026 року відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалу суду про відкриття провадження у справі відповідачка отримала 02 квітня 2026 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідачки до суду не надходило. 
Правом подання відзиву на позовну заяву відповідачка не скористалася.
Крім того, клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.
З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами.
У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.
Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
22 травня 2025 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву на кредит №8937190 ТОВ «Мілоан».
У паспорті споживчого кредиту №8937190 міститься інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, а саме: тип кредиту - кредит, сума/ліміт кредиту 7000,00 грн; строк кредитування 345 днів; процентна ставка протягом першого розрахункового періоду – 0,0010 відсотків річних, протягом решти строку кредитування: 0,0010 відсотків річних; база для нарахування процентів: фактична кількість днів в місяці, 365 днів в році; комісія за надання кредиту 1750,00 грн, яка нараховується за ставкою 25,00 відсотків від суми кредиту одноразово; сума комісії за весь строк кредитування – 21560,00 грн, яка нараховується за ставкою 14,00 відсотків від суми кредиту за кожний розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені графіком платежів. Загальні витрати за кредитом 23310,00 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі), грн. 30310,00 грн. Реальна річна процентна ставка, відсотків річних 3257,21. У разі прострочення може нараховуватись штраф у розмірі 1000,00 гривень за кожний випадок порушення (невиконання або неналежного виконання) зобов`язання зі сплати платежів у визначені графіком платежів дати платежів, якщо порушення відповідної дати платежу триває більш ніж 2 дні. Паспорт підписаний одноразовим ідентифікатором ОСОБА_1 . 
Із графіку платежів до паспорту споживчого кредиту №8937190 слідує, що наведені в цьому графіку обчислення є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, викладених в паспорті споживчого кредиту, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі, а саме: дата видачі кредиту 22.05.2025; сума кредиту 7000,00 грн; платіж за обслуговування кредитної заборгованості 21560,00 грн; комісія за надання кредиту 1750,00 грн, загальна вартість кредиту 30310,00 грн. 
Платіжне доручення від 22.05.2025 №154171389 є підтвердженням перерахування коштів згідно договору №8937190 в сумі 7000,00 грн.
Із відомості про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан» слідує, що ОСОБА_1 станом на 25.11.2025 має заборгованість: 6980,00 грн за тілом кредиту; 980,00 грн комісія за обслуговування кредиту; 8820,00 грн нестандартна комісія за обслуговування кредиту; 9000,00 грн штраф за порушення зобов`язання.
25 листопада 2025 року між ТОВ «Мілоан» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Колект» (фактор) укладено договір факторингу №ДО-20251125, у відповідності до умов якого, клієнт відступає (передає) фактору права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників до цього договору, а фактор набуває такі права вимоги та сплачує клієнту фінансування (ціну договору) за відступлення прав вимоги у порядку та у строки встановлені цим договором.
25 листопада 2025 року ТОВ «Мілоан» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Колект» (фактор) підписали акт приймання-передачі додаткової інформації згідно реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу № ДО-20251125 від 25.11.2025.
Платіжна інструкція від 25 листопада 2025 року №414 є підтвердженням оплати суми фінансування згідно договору факторингу №ДО-20251125 від 25.11.2025.
Із витягу з реєстру боржників до договору факторингу №ДО-20251125 від 25.11.2025 слідує, що у ОСОБА_1 за кредитним договором № 8937190 від 22.05.2025 загальна сума заборгованості становить 25780,00 грн, яка складається із: сума основного боргу 6980,00 грн; сума комісії 9800,00 грн, сума штрафних санкцій 9000,00 грн.
За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин сьомої та дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
За змістом статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.
Зобов`язання, згідно із ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно із ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦКУ встановлює принцип обов`язковості виконання договору.
Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Частиною 2 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Частинами 1 та 2 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст.516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.
Відповідно до ст.ст.1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.
У відповідності до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Як вбачається із матеріалів справи, 22 травня 2025 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір №8937190 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
Разом з тим, 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні.
Відповідно до пунктів 10, 11 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі №727/5461/23 (провадження №61-17096св23) дійшов висновку, що споживчим є будь-який кредит, наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Як вбачається із матеріалів позовної заяви погоджений сторонами строк кредитування становить 345 днів з 22.05.2025 по 02.05.2026.
Позивач звернувся до суду з позовом 24.03.2026. Таким чином на час звернення до суду з позовом строк дії договору не закінчився і позивач просить стягнути повністю тіло отриманих коштів за кредитним договором.
Право кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором має передувати реалізація ним права вимоги дострокового виконання основного зобов`язання, відповідно до вимог ст.16 Закону України «Про споживче кредитування».
Положеннями ч.4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Доказів направлення відповідачу та одержання ним вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Колект» про дострокове повернення кредитних коштів матеріали справи не містять.
Таким чином, звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений Закону України «Про споживче кредитування» порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги абз. 3 ч.4 ст.16 цього Закону, не дотримавши передбачений кредитним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором (позиція Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 26.05.2020 у справі №638/13683/15-ц).
Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими що не доведені належними доказами, а тому не підлягають задоволенню.
Зважаючи, що за наслідком розгляду справи у задоволенні позову відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись статтями 4, 12, 19, 141, 247, 258, 259, 265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 509, 510, 512- 516, 536, 549, 610, 611, 625, 629, 639, 1054, 1077, 1082 ЦК України,
УХВАЛИВ:
В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості відмовити.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників процесу:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Сіті Колект», адреса: м. Київ, проспект Соборності, буд. 30-А, офіс 321, ЄДРПОУ:43950742.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Суддя В.М. Носач