П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/4790/25	
Перша інстанція: суддя Мороз А. О.,

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Вербицької Н.В.,
суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

12 травня 2025 року ОСОБА_1 звернувся Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення та виплати грошового забезпечення з 25.02.2021 до 31.12.2021 року з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2018 рік” станом на 01.01.18 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення з 25.02.2021 р. до 31.12.2021 р. з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2021 рік” станом на 01.01.2021 рік, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням раніше проведених виплат;
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення та виплати грошового забезпечення з 01.01.2022 року до 31.03.2022 року з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2018 рік” станом на 01.01.2018 року.;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення з 01.01.2022 року до 31.03.2022 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” станом на 01.01.2022 рік, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням раніше проведених виплат.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що ВЧ НОМЕР_2 протиправно не здійснював нарахування та виплату його грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови № 704.
Відповідачі заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що грошове забезпечення у спірному періоді правомірно нараховувалось позивачу із застосуванням розрахункової величини - прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2018 року. Крім того, відповідача зазначали, що в даному випадку належним відповідачем є не вони, а військова частина – НОМЕР_3 .
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення і виплати ОСОБА_1 за період з 25.02.2021 р. до 31.03.2022 р. грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавки за особливості проходження військової служби, надбавки, доплати, підвищення та премії) без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 р. та Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 р. відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.17 р. № 704.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 за період з 25.02.2021 р. до 31.03.2022 р. перерахунок та виплату грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавки за особливості проходження військової служби, надбавки, доплати, підвищення та премії) з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 р. та Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 р. відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.17 р. № 704.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що під час проходження військової служби позивачем у військовій частині НОМЕР_3 за період з 25.02.2021 р. до 31.03.2022 р. грошове забезпечення нараховувалося та виплачувалося в повному обсязі відповідно до чинного законодавства України, однак не ним, а військовою частиною НОМЕР_2 .
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачається, що у період з 25.02.21 року до 31.03.22 року позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 .
Згідно директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 10.02.2022 року №Д-321/4/дск вирішено до 30.04.2022 прийняти зі складу Військово-Морських Сил та підпорядкувати командиру військової частини НОМЕР_1 повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_4 окремий зенітний ракетний дивізіон ( АДРЕСА_1 , умовне найменування військова частина НОМЕР_3 ).
За період з 25.02.2021 року до 31.03.2022 року грошове забезпечення позивачу нараховувалось і виплачувалось з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року.
Вважаючи протиправними дії ВЧ НОМЕР_2 щодо обчислення у заниженому розмірі з 25.02.2021 року до 31.03.2022 року включно грошового забезпечення, без урахування посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законами України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік з 2021 по 2022, на відповідний тарифний коефіцієнт, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив того, що з 29.01.2020, зокрема і з 25.02.2021 року, у позивача виникло право на обчислення розміру посадового окладу шляхом застосування пункту 4 постанови №704 в первинній редакції, а саме множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.
Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно ч. 4 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
30 серпня 2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (постанова № 704), яка передбачала з 01.03.2018 збільшення розмірів посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців.
Пунктом 2 постанови № 704, установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Додатком 1 до постанови № 704, встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 4 постанови №704 (в первинній редакції) передбачалось, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - постанова № 103).
Пунктом 6 постанови №103, внесені зміни постанови №704, внаслідок яких пункт 4 постанови №704 викладено у новій редакції, а саме: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".
При цьому, зміни до додатків 1, 12, 13 і 14 не вносилися.
Отже, станом на 01.01.2018 та 01.01.2019 пункт 4 постанови № 704, визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як "розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року".
Проте, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України №103, яким були внесені зміни до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України №704.
Вказаною постановою скасовані зміни, у тому числі до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України №704, та відновлено його попередню редакцію (станом на 30.07.2018), згідно якої розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Відповідно до частини другої статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Таким чином, саме з 29.01.2020 - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18 - діє редакція пункту 4 постанови №704, яка діяла до зазначених змін.
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом в постанові по справі № 400/6214/21 від 19 жовтня 2022 року.
Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб установлено – 2 270 грн, Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" – 2 481 грн, в той час коли Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", прожитковий мінімум встановлювався у розмірі 1 762 грн.
Отже, з січня 2020 року, зокрема і з 25.02.2021 року, у позивача виникло право на обрахунок грошового забезпечення, виходячи з прожиткового мінімуму, станом на 01 січня поточного календарного року.
Щодо перерахунку інших складових грошового забезпечення, виплачених за спірний період (одноразові, щомісячні та основні) та грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, то відповідно до вимог Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам № 260, такі розраховуються із місячного грошового забезпечення військовослужбовця чи основних його складових. Отже, у зв`язку із перерахунком основних видів грошового забезпечення, що має наслідком перерахунок місячного грошового забезпечення, перерахунку підлягають всі нараховані виплати, які обраховуються з урахуванням цих величин.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи суду першої інстанції, що право на нарахування і виплату грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військове звання, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення одноразових виплат та премії), з урахуванням прожиткового мінімуму на 01 січня 2021, 01 січня 2022, позивач мав у період з 25.02.2021 року до 31.03.2022 року.
Щодо строків звернення до суду з цим позовом, колегія суддів враховує, що позивач продовжує проходити військову службу, однак в іншій військовій частині, а тому відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України, строк на звернення до суду з цим позовом не обмежений.
Разом із тим, колегія суддів вважає вірним доводи апеляційної скарги, що в даному випадку він є належним відповідачем за спірний період.
По перше, як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 10.02.2022 року №Д-321/4/дск вирішено до 30.04.2022 прийняти зі складу Військово-Морських Сил та підпорядкувати командиру військової частини НОМЕР_1 повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_4 окремий зенітний ракетний дивізіон ( АДРЕСА_1 , умовне найменування військова частина НОМЕР_3 ).
Отже, у період з 25.02.2021 року до 31.03.2022 року ВЧ НОМЕР_3 не перебувала на грошовому забезпеченні у ВЧ НОМЕР_1 . 
Крім того, як вбачається з довідки форми ОК-7, у спірний період з 25.02.2021 року до 31.03.2022 року, грошове забезпечення позивачу нараховувалось страхувальником з кодом ЄДРПОУ НОМЕР_5 , тобто ВЧ НОМЕР_2 , з урахуванням того, що військовослужбовцям нараховується і виплачується грошове забезпечення у поточному місяці за минулий (а.с.14-15).
Крім того, з наказу ВЧ НОМЕР_3 по стройовій частині від 04.03.2021 року № 42 вбачається, що ОСОБА_1 з 04 березня 2021 року зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 , однак на всі види забезпечення (зокрема і грошового) при військовій частині НОМЕР_2 (а.с.47).
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач вірно пред`явив позов саме до ВЧ НОМЕР_2 .
Крім того, станом на час розгляду справи вже був чинним п.11 розділу І Порядку № 260, відповідно до якого, у разі змін розмірів (норм) щомісячних основних або додаткових видів грошового забезпечення під час проходження військової служби (у тому числі під час відряджень, відпусток, навчання, звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою, перебування на лікуванні в лікарняних закладах та розпорядженні тощо) здійснюється перерахунок грошового забезпечення з дня, з якого відбулися відповідні зміни, за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні за періоди цих змін.
Суд першої інстанції на викладені обставини уваги не звернув, у зв`язку із чим зобов`язав виплатити перераховане грошове забезпечення ту військову частину, про яку по – перше не просив позивач, а по друге, яка не несе відповідальності за невірний обрахунок і виплату позивачу грошового забезпечення у спірний період.
Посилання ВЧ НОМЕР_2 на той факт, що нарахування грошового забезпечення проводилось ВЧ НОМЕР_3 , а ВЧ НОМЕР_2 лише виплачувала нараховані кошти, не спростовує можливості відповідача нарахувати і виплатити перераховані кошти позивачу, за наявності відомостей про нараховане за спірний період грошове забезпечення. 
Суд першої інстанції на викладене уваги не звернув, у зв`язку із чим дійшов вірних висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , однак до невірного відповідача.
Відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З викладеного вбачається, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог, однак до іншого відповідача. 
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 16 травня 2025 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – задовольнити частково.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2026 року – скасувати з ухваленням постанови про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення і виплати ОСОБА_1 за період з 25.02.2021 р. до 31.03.2022 р. грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавки за особливості проходження військової служби, надбавки, доплати, підвищення та премії) без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 р. та Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 р. відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.17 р. № 704.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) провести ОСОБА_1 за період з 25.02.2021 р. до 31.03.2022 р. перерахунок та виплату грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавки за особливості проходження військової служби, надбавки, доплати, підвищення та премії) з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 р. та Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 р. відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.17 р. № 704.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко