Справа № 206/1880/26 
Провадження № 3/206/517/26 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

13 травня 2026 року м. Дніпро

суддя Самарського районного суду міста Дніпра Гаркуша В.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності відносно: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 609016 від 08.03.2026, 08.03.2026 о 23 год. 50 хв., м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги (Кирила Осьмака), 16 ОСОБА_1 керував ТЗ ВАЗ-217030, днз НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР – відмова особи, яка керує ТЗ від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алк., нарк. чи ін. сп`яніння або щодо вживання лікарських. Правопорушення вчинено повторно протягом року, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 130 КУпАП.
ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення:
ОСОБА_1 та його захисник Торубаров А.В. у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Захисник Торубаров А.В. подав до суду письмове клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, в якому просив закрити провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
У поданому клопотанні захисник зазначив, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у зазначений у протоколі час. На думку захисника, відеозапис не фіксує рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а сам факт перебування особи у транспортному засобі не є достатнім доказом керування.
Також сторона захисту послалася на відсутність належних доказів правомірності зупинки транспортного засобу. Захисник зазначив, що працівниками поліції не доведено порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху, яке б надавало підстави для зупинки автомобіля. При цьому ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції заперечував порушення правил дорожнього руху та пояснював, що виїхав із двору, а не з перехрестя, на яке посилалися працівники поліції.
Крім того, у клопотанні захисник зазначив, що на відеозаписі не зафіксовано належного роз`яснення ОСОБА_1 положень ст. 63 Конституції України та його права не свідчити проти себе. На думку захисника, надані ОСОБА_1 пояснення під час спілкування з працівниками поліції не можуть розцінюватися як належний доказ керування транспортним засобом.
Сторона захисту також вказувала на недоведеність ознак алкогольного сп`яніння, посилаючись на те, що такі ознаки, на її думку, не були належним чином зафіксовані з моменту первинного контакту ОСОБА_1 з працівниками поліції. Окремо захисник послався на порушення порядку направлення особи на огляд, зокрема на те, що акт огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не складався та ОСОБА_1 не вручався.
Ураховуючи неявку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника, належне повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, а також подання стороною захисту письмового клопотання із викладенням позиції по суті справи, суддя вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника на підставі наявних у справі матеріалів.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні письмові докази:
суддею досліджено наступні документи: 
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 609016 від 08.03.2026 (а.с. 3);
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с. 4);
- рапорт поліцейського (а.с. 5);
- картка обліку адміністративного правопорушення (а.с. 6);
- СD диск з відеозаписом фіксування складення матеріалів про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 (а.с. 7).

ІV. Оцінка суду:
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.
Згідно зі ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна відповідна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Частиною 2 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, для вирішення питання про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, суд має встановити: факт керування особою транспортним засобом; наявність у поліцейського підстав вимагати проходження огляду на стан сп`яніння; факт відмови особи від проходження такого огляду у встановленому законом порядку; а також повторність такого порушення протягом року.
Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суддя доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, знайшла своє підтвердження.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 609016 від 08.03.2026 вбачається, що 08.03.2026 о 23 год. 50 хв. у м. Дніпрі по вул. 20-річчя Перемоги (Кирила Осьмака), 16 ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ-217030, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запахом алкоголю з порожнини рота та поведінкою, що не відповідала обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився.
Із направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння вбачається, що ОСОБА_1 був направлений до КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня психіатричної допомоги» ДОР. У направленні зазначено виявлені у нього ознаки сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота та поведінку, що не відповідала обстановці.
З дослідженого суддею відеозапису вбачається, що працівники поліції повідомляли ОСОБА_1 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного засобу, а також у закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці, так і в медичному закладі відмовився.
Суддя враховує доводи сторони захисту про те, що на відеозаписі не зафіксовано рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Разом з тим відсутність на відеозаписі самого моменту руху транспортного засобу не є самостійною підставою для висновку про відсутність факту керування, оскільки ця обставина може встановлюватися сукупністю доказів у справі.
У цій справі факт керування підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення, рапортом поліцейського, відеозаписом спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 після зупинки, а також поведінкою і поясненнями самого ОСОБА_1 під час такого спілкування. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував сам факт користування транспортним засобом та надавав пояснення щодо маршруту руху, зокрема зазначав, що виїхав із двору, а не з перехрестя, на яке посилалися працівники поліції.
Отже, позиція ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції була спрямована не на заперечення самого факту керування транспортним засобом, а на заперечення порушення Правил дорожнього руху, яке працівники поліції вказували як підставу для зупинки транспортного засобу. За таких обставин доводи захисту про недоведеність факту керування транспортним засобом суддя вважає необґрунтованими.
Суддя також враховує доводи сторони захисту про те, що працівниками поліції не доведено правомірність зупинки транспортного засобу, оскільки ОСОБА_1 заперечував порушення вимог дорожнього знака та зазначав, що виїхав із двору.
Разом з тим предметом розгляду цієї справи є не притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення вимог дорожнього знака або правил про односторонній рух, а його відмова як водія транспортного засобу від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. Сам по собі спір щодо того, з якого саме напрямку виїхав автомобіль та чи було водієм порушено вимоги конкретного дорожнього знака, не спростовує встановлених судом обставин щодо наявності у працівників поліції підстав для проведення перевірки та подальшої вимоги пройти огляд після виявлення ознак алкогольного сп`яніння.
Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що дії працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу були визнані незаконними у встановленому законом порядку. Натомість із матеріалів справи та відеозапису вбачається, що працівники поліції повідомляли ОСОБА_1 причину спілкування, а сам ОСОБА_1 надавав пояснення щодо обставин руху транспортного засобу.
Щодо доводів сторони захисту про нероз`яснення ОСОБА_1 положень ст. 63 Конституції України суддя зазначає таке.
Дійсно, з дослідженого відеозапису не вбачається чіткого та повного роз`яснення ОСОБА_1 положень ст. 63 Конституції України. Водночас суддя не покладає в основу висновку про винуватість ОСОБА_1 його пояснення як зізнання у вчиненні адміністративного правопорушення. Висновок суду ґрунтується на сукупності доказів, а саме протоколі про адміністративне правопорушення, направленні на огляд, рапорті поліцейського, картці обліку адміністративного правопорушення та відеозаписі, на якому зафіксовано повідомлення ОСОБА_1 про ознаки алкогольного сп`яніння, пропозицію пройти огляд і його чітку відмову від проходження такого огляду.
При цьому обов`язок водія пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейського прямо передбачений п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Такий обов`язок не є обов`язком особи визнавати свою вину чи надавати показання проти себе, а полягає у виконанні передбаченої законом процедури перевірки стану водія. Тому доводи захисту про нероз`яснення ст. 63 Конституції України самі по собі не спростовують факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Суддя також не приймає доводи захисту про те, що відсутність окремого акта огляду на стан сп`яніння на місці зупинки свідчить про недопустимість доказів у справі. У цій справі ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я, однак він від проходження такого огляду відмовився. Тобто фактичного огляду із отриманням результату не проводилося саме через відмову водія. За таких обставин визначальне значення має не наявність результату огляду, а факт належно зафіксованої відмови особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду у встановленому порядку.
З відеозапису вбачається, що працівники поліції повідомили ОСОБА_1 виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд як на місці, так і в медичному закладі. Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду була висловлена чітко та однозначно. Вказані обставини узгоджуються зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та направлення на огляд.
Доводи сторони захисту про застосування доктрини «плодів отруйного дерева» суддя вважає необґрунтованими, оскільки захистом не доведено наявності такого істотного порушення прав ОСОБА_1 , яке б безумовно тягло недопустимість усіх доказів у справі. Матеріали справи не свідчать про те, що докази були отримані шляхом примусу, незаконного втручання або з істотним порушенням права особи на захист.
Оцінюючи посилання захисника на те, що рапорт поліцейського не може бути єдиним та беззаперечним доказом винуватості особи, суддя погоджується з тим, що сам по собі рапорт не має наперед встановленої доказової сили та підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами. Разом з тим у цій справі висновки суду ґрунтуються не лише на рапорті поліцейського, а на сукупності взаємопов`язаних доказів, які узгоджуються між собою та підтверджують факт керування, наявність ознак алкогольного сп`яніння, пропозицію пройти огляд і відмову ОСОБА_1 від проходження такого огляду.
Повторність вчинення правопорушення протягом року підтверджується карткою обліку адміністративного правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а саме правопорушення вчинено 03.05.2025, рішення у справі прийнято 04.06.2025. Зазначені відомості підтверджують наявність кваліфікуючої ознаки повторності, передбаченої ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Оцінивши досліджені докази у сукупності, суддя доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена належними та допустимими доказами, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП як повторна протягом року відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Підстав для закриття провадження у справі за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП суддя не вбачає, оскільки подія і склад адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.
Вирішуючи питання про вид і розмір адміністративного стягнення, суддя враховує характер вчиненого правопорушення, його підвищену суспільну небезпечність, особу правопорушника, ступінь його вини, а також те, що правопорушення вчинене повторно протягом року.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , суддею не встановлено.
З огляду на викладене суддя вважає необхідним застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки з матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб ВАЗ-217030, д.н.з. НОМЕР_1 , належить іншій особі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, 130, 245, 247, 251, 252, 266, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, —
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Рахунок для оплати штрафу: (Отримувач коштів ГУК у Дніпропетровській області, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37988155, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), р/р UA758999980313020149000004001, код класифікації доходів бюджету – Адмін. Штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Рахунок для оплати судового збору:отримувач коштів ГУК у Дн-кій обл/Сам.р./22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37988155, Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA408999980313181206000004634, Код класифікації доходів бюджету 22030101.
Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці.

Суддя        В.В. Гаркуша