ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
14.05.2026	Справа № 910/824/26	

За позовом	Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Пасажирська компанія"	
до	Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Гермес Трейдінг»	
про	стягнення 749 134,38 грн	
 	Суддя Підченко Ю.О.	
 	Секретар судового засідання Крутиголова В.О. 	
Представники сторін:
від позивача: Ущук П.З.;
від відповідача: Ситнік В.О.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/824/26 за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Пасажирська компанія" (далі також - позивач, АТ «Укрзалізниця) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Гермес Трейдінг» (далі також - відповідач, ТОВ «ТД «Гермес Трейдінг») про стягнення 673 884,00 грн штрафу ц розмірі 15% від вартості непоставленого у строк товару та 75 250,38 грн пені у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару протягом 15 календарних днів за кожен день прострочення.
06.03.26 відповідач подав відзив на позов та заявив про зменшення штрафних санкцій на 99%.
Позивач, у свою чергу 11.03.2026 подав відповідь на відзив.
17.03.2026 відповідачем було подано заперечення на відповідь на відзив.
З огляду на те, що в підготовчому провадженні здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 14.05.2026.
Представник позивача безпосередньо в судовому засіданні 14.05.2026 наполягав на задоволенні позову. 
Натомість, представник відповідача проти заявлених вимог заперечив та наполягав на наявності підстав для зменшення штрафних санкцій на 99%.
Суд заслухав вступне слово, дослідив докази та перейшов до дебатів.
Рішення в даній справі ухвалено з урахуванням ст. ст. 219, 220, 233 Господарського процесуального кодексу України.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.07.2025 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі філії "Пасажирська компанія" (надалі - покупець) та переможцем процедури закупівлі № UA-2025-05-29-011071-a проведеної шляхом відкритих торгів на авторизованому електронному майданчику "ProZorro" Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Гермес Трейдінг" (надалі - постачальник) укладено договір про закупівлю товарів (обладнання) та послуг пов`язаних з постачанням товарів (обладнання) № ПК/МТЗ/2550/Ю (надалі - договір).
Відповідно до п. 1.1. договору, постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю товар (обладнання), відповідно до Специфікації № 1 (Додаток 1) та Загальні технічні вимоги (Додаток 2), що є невід`ємною частиною цього договору та надати послуги пов`язані з постачанням товару (обладнання), здійснити організаційно-технічне керівництво монтажу товару (обладнання) переданого покупцю (далі- шеф-монтаж) та виконати пусконалагоджувальні роботи товару (обладнання) для його безпечної експлуатації (далі - пусконалагоджувальні роботи), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей товар (обладнання) на умовах договору.
Згідно з п. 1.2. договору, найменування товару (обладнання): ДК 021:2015: 34630000-2 Частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу; обладнання для контролю залізничного руху (Система екологічно чистого туалету пасажирського вагону типу СМК).
За умовами п. 1.3. договору, кількість, асортимент, марка, рік/дата виготовлення та виробник товару (обладнання) визначаються у Специфікації № 1 (Додаток 1) до цього договору.
Пунктом 4.2. договору встановлено, що поставка товару (обладнання) проводиться партіями протягом строку дії договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару (обладнання). Партією товару (обладнання) вважається обсяг одиниць товару (обладнання), визначений покупцем у рознарядці, якщо інше не вказано в самій рознарядці. Строк поставки товару (обладнання) - протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту надання письмової рознарядки покупцем.
Відповідно до п. 4.3. договору, зі сторони покупця рознарядка підписується з урахуванням вимог Статут покупця щонайменше двома уповноваженими особами покупця з числа яких: 
- директор філії (особа, що виконує його обов`язки) та заступник директора філії
або
- заступниками директора філії.
Пунктом 4.5. договору сторони домолись, що рознарядка покупця на товар (обладнання) та інше листування між сторонами здійснюється в один із таких способів:
- на поштову адресу постачальника, зазначену в цьому договорі (листом з оголошеною цінністю та описом вкладення і повідомлення про вручення);
- вручається уповноваженому представнику постачальника під розпис;
- шляхом відправлення на електронну адресу постачальника (зазначену в цьому договорі) скан-копії відповідної рознарядки в форматі PDF або в будь-якому іншому форматі, який забезпечує можливість ознайомлення зі змістом документу. Документ вважається отриманим постачальником з дати його направлення покупцем на електронну адресу постачальника, підтвердженням чого є відповідна роздруківка з поштового програмного забезпечення покупця.
Згідно з п. 4.6. договору, датою поставки товару (обладнання) вважається дата підписання сторонами акта прийому передачі товару або видаткової накладної.
Ціна договору становить 18 719 000, 00 грн без ПДВ, крім того ПДВ 20% 3 743 800, 00 грн, усього з ПДВ 22 462 800, 00 грн (п. 6.3. договору).
Відповідно до п. 8.3.1. договору, постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару (обладнання) у строки та на умовах, що встановлені цим договором.
Пунктом п. 9.3.1. договору визначено, що при порушенні строків поставки постачальник оплачує покупцю штраф у розмірі 15 (п`ятнадцять) % від вартості непоставленого в строк товару (обладнання) на умовах, передбачених п. 4.2 цього договору, а за прострочення понад 15 (п`ятнадцять) календарних днів додатково стягується пеня у розмірі 0,1 (нуль цілих одна десята) % від вартості непоставленого в строк товару (обладнання), яка нараховується за кожен день прострочення до моменту виконання постачальником зобов`язання щодо поставки товару (обладнання). При цьому постачальник не звільняється від виконання своїх зобов`язань поставити товар (обладнання), якщо про інше його не попередив письмово покупець.
Строк дії цього договору встановлюється з моменту його підписання сторонами до 31.03.2026 (п. 17.1. договору).
Позивач, на виконання умов договору на електронну адресу постачальника dm.germes@ukr.net, що підтверджується скріншотом роздруківки з поштового програмного забезпечення «Outlook», направив рознарядку від 21.07.2025 № ПК-07/1118н, яка передбачає поставку партії товару, а саме: Комплект обладнання екологічно чистого туалету «ЕКОТОЛВАК» у кількості 4 компл. Місце поставки - Виробничий підрозділ вагонне депо станції Синельникове філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця», вул. Гоголя 36 (2 шт.); Виробничий підрозділ вагонне депо станції Харків філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» вул. Велика Панасівська, 201 (1 шт.); Виробничий підрозділ вагонне депо станції Ковель філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» вул. Ветеранів, 3 (1 шт.).
Граничною датою поставки товару по Рознарядці від 21.07.2025 № ПК-07/1118н була дата 19.09.2025.
Згідно рознарядки від 21.07.2025 № ПК-07/1118н постачальником здійснено поставку товару Комплект обладнання екологічно чистого туалету «ЕКОТОЛВАК», що підтверджується: 
- видатковою накладною від 06.10.2025 № 82, згідно якої на Виробничий підрозділ вагонне депо станції Ковель філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» вул. Ветеранів, 3 поставлено Товар у кількості 1 штука на суму 1 123 140, 00 грн. з ПДВ;
- видатковою накладною від 07.10.2025 № 83, згідно якої на Виробничий підрозділ вагонне депо станції Синельникове філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця», вул. Гоголя, 36 поставлено Товар у кількості 3 штуки на суму 3 369 420,00 грн. з ПДВ. 
Спір у справі виник у зв`язку з тим, як стверджує позивач, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за договором, не поставивши товар у строки встановлені договором, у зв`язку з чим позивач вважає за необхідне просити суд стягнути з постачальника штрафні санкції у розмірі 749 134, 38 грн з яких: 
- 673 884, 00 грн - штраф у розмірі 15% від вартості непоставленого у строк товару; 
- 75 250, 38 грн пені у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення понад 15 (п`ятнадцять) календарних днів.
Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що вжив усіх заходів для належного виконання зобов`язань за договором, 21.07.2025 відповідач подав заявку на поставку товару виробнику, узгодженого з позивачем, у день отримання рознарядки від останнього, а товар передано позивачу в обсягах, що відповідали фактично поставленим виробником. Затримка повного виконання зобов`язань була спричинена обставинами, які не залежали від відповідача, при цьому поставка товару позивачу була виконана невідкладно в день передачі виробником товару відповідачу.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.
У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Стаття 663 ЦК України передбачає, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що позивач 21.07.2025 направив на електронному адресу відповідача рознарядку на поставку партії товару № ПК-07/1118н, відповідно до якої повідомив відповідача про замовлення зазначеної у рознарядці партії товару відповідно до умов договору.
Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Судом встановлено, що поставка товару проводиться партіями протягом строку дії договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару. Партією товару вважається обсяг одиниць товару, визначений покупцем у рознарядці, якщо інше не вказано в самій рознарядці. Строк поставки товару - протягом 60 (тридцяти) календарних днів з моменту надання письмової рознарядки покупцем (п. 4.2. договору).
Отже, відповідач повинен був у строк до 19.09.2025 поставити товар позивачу зазначений у рознарядці на поставку партії товару № ПК-07/1118н від 21.07.2025.
Матеріалами справи підтверджено і не спростовано відповідачем факт поставки товару на загальну суму 4 492 560, 00 грн, що підтверджується:
- видатковою накладною від 06.10.2025 № 82, згідно якої на Виробничий підрозділ вагонне депо станції Ковель філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» вул. Ветеранів, 3 поставлено Товар у кількості 1 штука на суму 1 123 140, 00 грн з ПДВ. Зазначена поставка здійснена з порушенням граничних строків поставки, з кількістю днів прострочення - 16 днів;
- видатковою накладною від 07.10.2025 № 83, згідно якої на Виробничий підрозділ вагонне депо станції Синельникове філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця», вул. Гоголя, 36 поставлено Товар у кількості 3 штуки на суму 3 369 420,00 грн. з ПДВ. Зазначена поставка здійснена з порушенням граничних строків поставки, з кількістю днів прострочення - 17 днів. 
За приписами ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).
Щодо тверджень відповідача про допущення прострочення поставки товару у зв`язку з недоотриманням його від виробника, який повідомив, що причиною затримки стало суттєве пошкодження виробничих потужностей внаслідок ракетного обстрілу 29.06.2024, натомість отримавши решту товару 06 та 07 жовтня 2025 року - відповідач одразу поставив його позивачу встановлено.
Суд звертає увагу відповідача, що приписи ст. 617 Цивільного кодексу України чітко визначають, що порушення зобов`язань контрагентами боржника та відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів не вважаються надзвичайними і невідворотними обставинами.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.
За приписами частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України унормовано, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.
Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Судом встановлено, що при порушенні строків поставки постачальник оплачує покупцю штраф у розмірі 15 (п`ятнадцять) % від вартості непоставленого в строк товару (обладнання) на умовах, передбачених п. 4.2 цього договору, а за прострочення понад 15 (п`ятнадцять) календарних днів додатково стягується пеня у розмірі 0,1 (нуль цілих одна десята) % від вартості непоставленого в строк товару (обладнання), яка нараховується за кожен день прострочення до моменту виконання постачальником зобов`язання щодо поставки товару (обладнання). При цьому постачальник не звільняється від виконання своїх зобов`язань поставити товар (обладнання), якщо про інше його не попередив письмово покупець (п. 9.3.1. договору).
Враховуючи що, сторони передбачили умовами договору що у випадки порушення строків поставки товару застосування штрафу та пені, суд дійшов висновку, що розрахунок позивача є обґрунтованим, арифметично вірним та таким, що не суперечить нормам чинного законодавства та умовам договору, а відтак позовні вимоги про стягнення 75 250, 38 грн пені та 673 884, 00 грн штрафу є обґрунтованими.
У відзиві відповідач просив суд, з урахуванням надмірного розміру штрафних санкцій, відсутність підтвердження завданих збитків позивачу та ступінь виконання відповідачем зобов`язання, зменшити суму штрафних санкцій на 99% відсотків.
Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене Цивільним кодексом України.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Водночас вказані норми законодавства не містять переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Таким чином, аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткового співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені ст. 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України на власний розсуд та внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.
Отже, питання зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу, встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.
Подібний за змістом висновок щодо застосування ст. 551 Цивільного кодексу України неодноразово викладався Верховним Судом у постановах, зокрема, але не виключно, від 26.07.2018 у справі № 924/1089/17, від 12.12.2018 у справі № 921/110/18, від 14.01.2019 у справі № 925/287/18, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 27.03.2019 у справі № 912/1703/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 03.06.2019 у справі № 914/1517/18, від 23.10.2019 у справі №917/101/19, від 06.11.2019 у справі №917/1638/18, від 17.12.2019 у справі № 916/545/19, від 13.01.2020 у справі № 902/855/18, від 14.01.2020 у справі № 911/873/19, від 10.02.2020 у справі № 910/1175/19, від 19.02.2020 у справі № 910/1303/19, від 26.02.2020 у справі № 925/605/18, від 17.03.2020 № 925/597/19, від 18.06.2020 у справі № 904/3491/19 та від 14.04.2021 у справі № 922/1716/20.
У постановах від 12.06.2019 у справі № 904/4085/18 та від 09.10.2019 у справі № 904/4083/18 Верховний Суд вказав на те, що зменшення розміру пені є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.
Щодо порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, передбаченою ст. 627 Цивільного кодексу України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.
Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України).
Гарантована статтею 61 Конституції України заборона подвійного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (лат. - поп bis in idem - «двічі за одне і те саме не карають») має на меті уникнути несправедливого покарання за одне й те саме правопорушення двічі.
Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19.
В обґрунтування заявленого клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій відповідач зазначає, що прострочення відбулося не з вини останнього, відповідачем вжито усіх можливих заходів для належного виконання зобов`язань за договором, а саме: несвоєчасна поставка частини товару була спричинена недоотриманням його від виробника; в свою чергу останній повідомив, що причиною затримки стало суттєве пошкодження виробничих потужностей внаслідок ракетного обстрілу 29.06.2024, надавши відповідні підтверджуючі документи, а отримавши решту товару 06 та 07 жовтня 2025 року відповідач одразу поставив його позивачу.
З огляду на вищезазначене, з урахуванням інтересів обох сторін, причин невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, наслідків порушення зобов`язання та вжиття останнім заходів до їх виконання, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру нарахованої позивачем пені та штрафу до 50% відсотків, а саме: 37 625, 19 грн - пені та 336 942, 00 грн - штрафу.
Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Пасажирська компанія" частково.
При цьому, суд повідомляє, що судові витрати покладаються на відповідача у повному обсязі, оскільки позивачем було заявлено правомірні вимоги про стягнення штрафу та пені, а зменшення судом їх розміру не впливає на відшкодування відповідачем позивачу судових витрат.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд - 

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Пасажирська компанія" задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Гермес Трейдінг» (03150, м. Київ, вул. Ямська, 41, оф. 5; код ЄДРПОУ 42113176) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5; код ЄДРПОУ 40075815) в особі філії "Пасажирська компанія" (03049, Україна, місто Київ, вулиця Уманська, будинок 8; код ЄДРПОУ 41022900) штраф у розмірі 336 942,00 грн, пеню в розмірі 37 625,19 грн та судовий збір в розмірі 8 989,61 грн.
3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 25.05.2026 року.

Суддя Ю.О.Підченко