ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2026 м.Дніпро Справа №904/7562/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого судді Левшиної Г.В. (доповідач)
суддів: Андрейчука Л.В., Віннікова С.В.
розглянувши в порядку письмового провадження матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства «Нафтатранссервіс»
на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2026 (суддя Євстигнеєва Н.М., повний текст рішення підписано 18.03.2026) у справі №904/7562/25
за позовом Керівника Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Лозуватської сільської ради
до Приватного підприємства «Нафтатранссервіс»
про стягнення 90475,00 грн
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст обставин справи та оскаржуваного судового рішення.
Керівник Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Лозуватської сільської ради звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення з Приватного підприємства «Нафтатранссервіс» коштів за непоставлений товар за договором №37 від 28.04.2023 у розмірі 90475,00 грн.
В обґрунтування заявлених вимог прокурор зазначає, що за результатами закупівлі між Лозуватською сільською радою та ПП "Нафтатранссервіс" укладено договір про закупівлю №37 від 28.04.2023, згідно якого постачальник зобов`язується передати замовнику паливно-мастильні матеріали (талони), а саме: бензину А-95 та дизельне пальне Євро (Товар) з використанням талонів, а замовник зобов`язується оплачувати його в порядку та на умовах, визначених у Договорі. Загальна сума Договору становить 941880,00 грн, у т.ч. ПДВ 156980,00 грн. Строк поставки товару: до 31.12.2023. Лозуватською сільською радою здійснено оплату на суму 941880,00 грн згідно платіжної інструкції №380 від 12.05.2023. Відповідачем на виконання умов договору всього було отоварено талонів на 14020 л бензину А-95та 4095 л дизельного палива. У процесі отримання Лозуватською сільською радою товару на АЗС, починаючи з кінця 2024 року, виявилось, що талони торгової марки АВІАС, які були надані постачальником на паливно-мастильні матеріали, не забезпечені товаром та відпуск товару перестав здійснюватися.
Оскільки позивачем оплачено вартість товару, однак відповідач визначений договором товар покупцю в повному обсязі не передав, прокурор просить стягнути з відповідача кошти за недопоставлений товар за договором №37 від 28.04.2023: 140 л бензину А-95 на суму 6580грн та 1785 л дизельного палива на суму 83895 грн, всього у сумі 90475 грн.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2026 у справі №904/7562/25 позовні вимоги задоволено повністю: стягнуто з Приватного підприємства "Нафтатранссервіс" на користь Лозуватської сільської ради кошти за непоставлений товар за договором №37 від 28.04.2023 у розмірі 90475,00 грн; стягнуто з Приватного підприємства "Нафтатранссервіс" на користь Дніпропетровської обласної прокуратури витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.
Рішення суду мотивоване доведеністю та обґрунтованістю позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Приватне підприємство "Нафтатранссервіс" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2026 у справі №904/7562/25 та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення безпідставно взяв до уваги лише доводи позивача, не встановив обставини, які мали бути встановлені з огляду на характер позову та подані докази, що в сукупності мало наслідком порушення норм матеріального та процесуального права.
Скаржник наполягав на тому, що номери скретч-карток, наданих в матеріали справи не відповідають номерам скретч-карток, які були в наявності у відповідача, а отже, відповідач не міг їх передати Лозуватській сільській раді.
Відтак, на переконання апелянта, походження скретч-карток, доданих в матеріали справи №904/7562/25, не доведено належними і допустими доказами, а отже останні не можуть бути підтвердженням невиконання ПП "Нафтатранссервіс" своїх зобов`язань по Договору №37 від 28.04.2023.
Крім того, відповідач акцентував увагу на тому, що Партнерський Договір, укладений між ПП "Нафтатранссервіс" та ТОВ "Євроінпекс" №02-01/20 від 19.12.2019, разом з наданими позивачем актами про списання пального, серед яких містяться фіскальні касові чеки ТОВ "Євроінпекс", підтверджують той факт, що в рамках Договору №37 від 28.04.2023 були передані талони емітентом яких є сама ПП "Нафтатранссервіс", а не Авіас.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та інших письмових позицій учасників справи.
20.04.2026 від Криворізької центральної окружної прокуратури до Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому прокурор заперечує проти вимог апеляційної скарги, просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін. 
Прокурор наполягав на тому, що відповідно до Договору №37 від 28.04.2023 відповідальність за відпуск палива за оплаченими талонами несе саме ПП "Нафтатранссервіс" як постачальник, а не інші особи (емітент талонів тощо). Водночас, ПП "Нафтатранссервіс" не надано доказів того, що ним було забезпечено відпуск всього обсягу пального за Договором №37 від 28.04.2023, тому вимоги позивача про стягнення коштів за непоставлений товар є обґрунтованими, а задоволення позову судом першої інстанції - правомірним.
29.04.2026 від скаржника надійшли додаткові письмові пояснення, за змістом яких останній заперечував проти доводів прокурора, викладених у відзиві на апеляційну скаргу. Зокрема, апелянт наполягав на тому, що наявний Договір поставки №01-22Т від 22.12.2022 між відповідачем та ТОВ "НК Газсервіс" не підтверджує існування господарських операцій між вказаними суб`єктами, а підтверджує лише їх наміри. Також вказує, що оскільки надана ним видаткова накладна і акт прийому-передачі талонів до договору між ТОВ "НК Газсервіс" та відповідачем датовані 12.09.2023, то це доводить, що інших талонів Авіас у розпорядженні ПП "Нафтатранссервіс" не було і воно не могло надати їх сільській раді.
08.05.2026 від Криворізької центральної окружної прокуратури надійшли заперечення на додаткові пояснення скаржника. Зі змісту поданих заперечень вбачається, що фактично прокурор просить апеляційний суд долучити до матеріалів справи та врахувати під час вирішення спору відомості ГУ ДПС у Дніпропетровській області про обсяги та суми господарських операцій між ТОВ "НК Газсервіс" (як продавцем) та ПП "Нафтатранссервіс" (як покупцем) з 22.12.2022 по 31.12.2022 та за 2023 рік (з протоколом про проведення тимчасового доступу та постановою про дозвіл на розголошення відомостей досудового розслідування). 
Необхідність подання вказаних документів, на думку прокурора, пов`язана з необхідністю спростування завідомо неправдивої версії відповідача щодо єдиної операції між ним та ТОВ "НК Газсервіс" у вересні 2023 року, яка викладена в апеляційній скарзі та додаткових поясненнях. 
В обґрунтування неможливості подання вказаних доказів до суду першої інстанції прокурором обумовлена отриманням відповідних відомостей від ГУ ДПС лише під час тимчасового доступу 22.04.2026.

Розглянувши викладене у запереченнях клопотання прокурора про долучення доказів, апеляційний суд виходить з наступного.
За приписами ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Як передбачено ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Частиною 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до висновку щодо застосування статей 80, 269 Господарського процесуального кодексу України, викладеного Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 у справі №909/965/16, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи.
Водночас така обставина, як відсутність доказів на момент розгляду спору судом першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку ст.269 ГПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність (постанови Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №911/3250/16, від 06.02.2019 у справі №916/3130/17, від 26.02.2019 у справі №913/632/17, від 06.03.2019 у справі №916/4692/15 та від 11.09.2019 у справі №922/393/18).
Враховуючи вищенаведені процесуальні положення та висновки сталої судової практики, дотримуючись принципу правової визначеності та приймаючи до уваги те, що долучені прокурором документи фактично є новими доказами, які були відсутні на момент розгляду спору судом першої інстанції, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання прокурора про долучення вказаних документів до матеріалів справи, не приймає та не надає їм правової оцінки.

Рух справи в суді апеляційної інстанції. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Левшиної Г.В. (доповідач), суддів: Андрейчука Л.В., Віннікова С.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Нафтатранссервіс" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2026 у справі №904/7562/25; розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено строк учасникам справи для подання відзиву на апеляційну скаргу, інших заяв та клопотань протягом 10 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.
Зазначену ухвалу надіслано всім учасникам справи в електронні кабінети через систему «Електронний суд» 09.04.2026 о 17:23, про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки про доставку електронного листа.
У ході апеляційного розгляду даної справи Центральним апеляційним господарським судом, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 2 ст. 273 ГПК України.
Клопотань від учасників справи про розгляд апеляційної скарги з їх повідомленням (викликом) до суду не надходило.
Не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, Лозуватською сільською радою на вебпорталі уповноваженого органу оприлюднено відомості про проведення закупівлі з предметом закупівлі за кодом ДК 021:2015:09130000-9: Нафта і дистиляти (ідентифікатор закупівлі UA-2023-05-01- 001437-a). Джерелом фінансування закупівлі визначено місцевий бюджет.
За результатами закупівлі, 28.04.2023 між Лозуватською сільською радою (замовник) та ПП "Нафтатранссервіс" (постачальник, відповідач) укладено договір про закупівлю №37 (далі – договір).
В пункті 1.1 договору визначено, що постачальник зобов`язується відповідно до умов, визначених у договорі, передати замовнику пально-мастильні матеріали (талони), а саме: бензин А-95, дизельне пальне Євро (далі - товар). Код товару за ДК 021:2015:09130000-9: Нафта і дистиляти на АЗС постачальника з використанням талонів, а замовник зобов`язується приймати у власність товар та повністю оплачувати його вартість (ціну) в порядку та на умовах визначених в цьому договорі.
Найменування, номенклатура, асортимент та ціна товару наведені в специфікації (Додаток № 1) до даного договору (п. 1.2 договору).
Обсяги закупівлі товару за взаємною згодою сторін можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків замовника (п. 1.3 договору).
Згідно пункту 2.3 договору талон є документом встановленого зразка та форми, одноразового використання, який посвідчує право замовника та/або уповноваженого ним користувача на одержання певної кількості та певної марки пального на АЗС. Талон надає право замовнику або довіреній особі отримати товар на АЗС. Талон не є платіжним документом, що підтверджує оплату товару.
Постачальник повинен поставити замовнику (або довіреним особам) товар, якість якого відповідає державним стандартам, технічним умовам та вимогам, що звичайно ставляться (п. 3.1 договору).
Загальна сума цього договору становить 941880,00 грн, у тому числі ПДВ 156980,00 грн. Сума цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін. Замовник здійснює закупівлю в залежності від виробничої необхідності замовника та реального фінансування (п. п. 4.1, 4.2 договору).
В пункті 4.3 договору сторони дійшли згоди, що постачальник здійснює відпуск товару, а замовник зобов`язується приймати у власність та оплачувати вартість товару, по ціні яка встановлена постачальником та визначена в специфікації до даного договору.
Умови цього договору не можуть змінюватися після його підписання до належного виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадків: зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника (п. 4.4.1); покращення якості товару за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної у п. 4.1 договору (п. 4.4.2); зміни умов у зв`язку із застосуванням положень п. 4.5 договору (п. 4.4.3); погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку (п. 4.4.4); зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування (п. 4.4.5); зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни (п. 4.4.6).
Дія договору про закупівлю може бути продовжена на строк, достатній для проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в початковому договорі про закупівлю, укладеному в попередньому році, якщо видатки на досягнення цієї цілі затверджено в установленому порядку (п. 4.5 договору).
Розрахунки проводяться у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, що зазначений в цьому договорі (п. 5.1 договору).
Розрахунки між постачальником та замовником здійснюються відповідно до видаткової накладної та рахунку-фактури наданого постачальником, шляхом оплати вартості товару згідно специфікації протягом 10 (десяти) робочих днів після його отримання. Грошова одиниця – гривня (п. п. 5.2, 5.3 договору).
Моментом виконання зобов`язань замовника перед постачальником по оплаті товару вважається момент надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника зазначений у цьому договорі. 100% післяоплата протягом 10 робочих днів (п. п. 5.4, 5.5 договору).
Згідно умов пункту 6.1 договору поставка за договором здійснюється постачальником цілодобово по талону з АЗС постачальника. Талон не є засобом розрахунків/платежів між сторонами. Талон містить інформацію про вид і об`єм нафтопродуктів, якими буде заправлений автотранспорт замовника.
Строк поставки товару: до 31.12.2023. Місце поставки товару (талону): Україна, 53020, Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Лозуватка, вул. Миру, 69 (п. п. 6.2, 6.3 договору).
В пункті 7.1.1 договору визначено, що замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати поставлений і прийняти товар.
Замовник має право, зокрема: контролювати поставку товарів відповідно до умов визначених цим договором; отримувати товари на АЗС постачальника та АЗС, що входять в систему безготівкових розрахунків за талонами постачальника; отримати залишок суми, за умови його наявності, в разі дострокового розірвання договору (п. 7.2 договору).
В пункті 7.3 договору визначено, що постачальник зобов`язаний: забезпечити передачу товару замовнику в кількості за якістю і на умовах, встановлених цим договором; при достроковому розірванні даного договору повернути залишок отриманих коштів; забезпечити наявність пального за першою вимогою замовника по факту пред`явлення ним талону на певній АЗС; забезпечити відпуск товару замовнику після закінчення строку дії договору за талонами, якщо вони були оплачені замовником, але товар залишився не отриманим замовником.
У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором. Сторона, яка порушила господарське зобов`язання, визначене цим договором та чинним законодавством України, зобов`язана відшкодувати завдані збитки стороні, чиї права або законні інтереси порушено (п. п. 8.1, 8.2 договору).
Цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31 грудня 2023 року, а в частини взятих на себе зобов`язань - до їх повного виконання (п. 11.1 договору).
Договір підписаний сторонами та скріплений печаткою без зауважень та заперечень до нього.
Матеріали справи не містять доказів того, що спірний договір визнавався недійсним у судовому порядку.
В додатку до договору №37 від 28.04.2023 "Специфікація на пально мастильні матеріали (талони): Бензин А-95, Дизельне паливо Євро (ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник" - 09130000-9 - Нафта і дистиляти" зазначено: найменування товару - бензин А-95 (талони), у кількості 14160 літрів, ціна за літр 47,00грн (з ПДВ), дизельне паливо Євро (талони), у кількості 5880 літрів, ціна за літр 47,00грн (з ПДВ), загальна вартість 941880,00грн (а.с. 24 на звороті том 1).
11.05.2023 між Лозуватською сільською радою та ПП "Нафтатранссервіс" укладено додаткову угоду до договору про закупівлю №37 від 280.4.2023, за змістом якої сторони погодили пункт 4.1 договору викласти у наступній редакції: "Загальна сума цього договору становить 941880,00 грн, у тому числі ПДВ 61618,32 грн.
Додаток до договору №37 від 28.04.2023 "Специфікація на пально мастильні матеріали (талони): Бензин А-95, Дизельне паливо Євро (ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник" - 09130000-9 - Нафта і дистиляти" викладено в новій редакції.
ПП "Нафтатранссервіс" виставило позивачу рахунок на оплату №1959 від 11.05.2023 на суму 941880,00 грн.
На виконання умов договору сторонами складено, підписано та скріплено печатками видаткову накладну №3272 від 11.05.2023 на суму 941880,00 грн на поставку 5880 літрів дизельного палива Євро (талони), 14160 літрів бензину А-95 (талони).
Лозуватська сільська рада перерахувала на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 941880,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №380 (внутрішній номер 272541760) від 12.05.2023.
Прокурор зазначає, було отоварено талонів на 14020 літрів бензину А-95 на 4095 літрів дизельного палива.
Починаючи з кінця 2024 року, виявилось, що талони торгової марки "Авіас", які були надані постачальником на паливно-мастильні матеріали, були не забезпечені товаром та відпуск товару перестав здійснюватися, у зв`язку з чим не було повною мірою забезпечено потреб життєдіяльності громади у воєнний час.
Представниками сільської ради складено Акти про неможливість реалізації паливних карток від 05.06.2025, від 01.07.2025, від 01.08.2025. Під час відвідування АЗС за адресою: м. Кривий Ріг. Кіровоградське шосе, виявилось, що АЗС не працює, працівники та ознаки здійснення будь-якої діяльності відсутні, а тому реалізувати паливні картки виявилось неможливим.
Відтак, у замовника залишились невикористаними талони на загальну суму 90475,00 грн, об`ємом 140 літрів (бензин А-95), на суму 6580,00 грн, об`ємом 1785 літрів (дизельне паливо), на суму 83895,00 грн. Талони мають спільний логотип "Авіас".
Лозуватська сільська рада зверталась до відповідача з листами за вих.№144/0/2-25 від 13.01.2025, за вих. №610/0/2-25 від 11.02.2025, з проханням розглянути можливість заміни талонів (залишок) марки "Авіас" на бензин А-95 та дизельне пальне Євро.
Відповіді на зазначені листи матеріали справи не містять. 
В подальшому сільська рада направила на адресу відповідача: лист за вих. №994/0/2-25 від 12.03.2025 з вимогою передати товар або повернути сплачену за товар суму коштів; лист за вих. №1346/0/2-25 від 08.04.2025 з актом звіряння залишку талонів станом на 01.04.2025; претензію за вих. №1811/0/2-25 від 19.05.2025; лист за вих. №3599/0/2-25 від 09.10.2025 з актом звіряння залишку талонів станом на 01.09.2025.
ПП "Нафтатранссервіс" надано відповідь на листи від 12.03.2023, та від 09.10.2025, згідно якої постачальник повідомив, що протягом дії договору №37 від 28.04.2023 всі зобов`язання виконані в повному обсязі та у визначений договором строк. Будь-які скарги, претензії клопотання, щодо неналежного виконання умов договору з боку замовника не надходили. Строк дії договору закінчився 31.12.2023. Згідно інформації, розміщеної замовником в електронній системі Prozorro 19.05.2023, за процедурою закупівлі UA-2023-05-01- 001437-a, замовником розміщено звіт про виконання договору про закупівлю UA-2023-05-01- 001437-a. Після публікації Звіту про виконання договору, договір вважається завершеним та до нього неможливо внести будь-які зміни. Відтак, у підприємства відсутня законна можливість здійснити повернення сплаченої за товар суми коштів, оскільки товар поставлено у визначений договором термін та в кількості згідно заявок замовника. Також, підприємство не має можливості підтвердити номери та залишок невикористаних талонів, вказаних в Акті звіряння станом на 01.09.2025, оскільки на підприємстві не ведеться облік використаних талонів та їх залишку у розрізі контрагентів.
Звертаючись до суду з цим позовом, прокурор посилався на те, що Лозуватською сільською радою належним чином виконано зобов`язання, здійснено попередню оплату за товар, натомість відповідач взяті на себе зобов`язання з поставки не виконав, внаслідок чого прокурором заявлено вимогу про стягнення коштів за непоставлений товар у розмірі 904475,00 грн.
На підтвердження своїх доводів прокурор надав, зокрема, такі докази: інформацію з електронної системи закупівель ProZorro щодо закупівлі UA-2023-05-01-001437-a (з офіційного вебпорталу https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2023-05-01-001437-a); копії листів Криворізької центральної окружної прокуратури на адресу Лозуватської сільської ради №59-7637ВИХ25 від 19.08.2025, №59-9136вих25 від 26.09.2025; копії відповідей Лозуватської сільської ради від 27.08.2025 та від 16.10.2025; копію договору №37 від 28.04.2023 з Додатками; копію додаткової угоди №1 від 11.05.2023; копію рахунку №1159 та видаткової накладної №3272 від 11.05.2023; копію платіжної інструкції №380 від 12.05.2023; копію не отоварених талонів торгової марки "АВІАС" на дизельне паливо (номіналом 15 л): 304112841150-304112841153; 304112841168-304112841169; 304112841170-304112841175; 304112841182-304112841187, 304112841189; 304112841210-304112841219; 304112841220-304112841229; 304112841230-304112841239; 304112841240-304112841249; 304112841390-304112841399; 304112841400-304112841409; 304112841410-304112841419; 304112841420-304112841429; 304112841450-304112841459; 304112841460-304112841469 (всього 119 талонів на 1785 л); копії не отоварених талонів торгової марки "АВІАС" на бензинА-95 (номіналом 10 л): 303525256645; 303525256664-303525256675; 303525256679 (всього 14 талонів на 140 л); копії актів Лозуватської сільської ради про неможливість реалізації паливних карток за Договором №37 від 28.04.2023 від 05.06.2025, 01.07.2025, 01.08.2025; копії листів Лозуватської сільської ради на адресу ПП "Нафтатранссервіс": вих. №144/0/2-25 від 13.01.2025; вих. № 610/0/2-25 від 11.02.2025; вих. №994/0/2-25 від 12.03.2025; вих. № 1346/0/2-25 від 08.04.2025; претензії вих. № 1811/0/2-25 від 19.05.2025 з доказами відправки, вих. № 3672/0/2-25 від 09.10.2025 з доказами відправки; копію листа ПП "Нафтатранссервіс" від 14.03.2025 на адресу Лозуватської сільської ради; копії документів, наданих Постачальником для підтвердження якості Товару: паспорт якості №17 від 24.01.2023, сертифікат відповідності від 06.08.2021 000024 та декларація про відповідність технічному регламенту до автомобільних бензинів, дизельного, суднового та котельних палив; копію наданого Лозуватській сільські раді договору поставки №01-22Т від 22.12.2022 між ТОВ НК "Газсервіс" (Постачальник) та ПП "Нафтатранссервіс"; документи з ЕСЗ Прозоро про реалізацію ПП "Нафтатранссервіс" талонів Авіас; довідку про відпуск палива Лозуватській сільській раді ТОВ "ВСТ-ОЙЛ" за талонами бренду.
В свою чергу, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував та зазначав, що:
- доказів того, що сільська рада не змогла отримати пальне за талонами, отриманими від відповідача протягом 2 років матеріали справи не містять. Акти про неможливість реалізації паливних карток складено в односторонньому порядку сільською радою, що не доводить факт прибуття останньої на АЗС з метою отримання пального;
- відповідно до інформації, що міститься в системі закупівель, відповідач є не єдиним постачальником пально-мастильних матеріалів. Так, протягом 2021-2025 років, Лозуватською сільською радою були укладені аналогічні договори з ТОВ "Лівайн Торг" (договір №СК 22/11 від 02.02.2021), з ТОВ "ТД МТК" (договір №119 від 30.08.2021), з ТОВ "Вест Ойл" (договори №ВСТ-1595 від 18.03.2025, №ВСТ-1082 від 02.08.2024). Матеріали справи не містять доказів того, що за цими договорами пальне отримано в повному обсязі;
- матеріали справи не містять доказів, що саме талони, копії яких додано до матеріалів справи, сільською радою отримано від відповідача. ПП "Нафтатранссервіс" не володіє і ніколи не володіла мережею АЗС "Авіас", оскільки має власні автозаправні станції. До матеріалів справи додано невикористані талони марки "Авіас", а не ПП "Нафтатранссервіс". Доказів звернення сільської ради до АЗС постачальника з талонами ПП "Нафтатранссервіс" не надано.
- Лозуватською сільською радою опубліковано звіт про виконання договору про закупівлю №37 від 28.04.2023, що міститься в системі закупівель Прозорро. Отже, зобов`язання постачальника вважаються такими, що виконані в повному обсязі.
Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виснував про безпідставність доводів товариства про те, що останнє має власні талони та не є емітентом талонів торгової марки "Авіас", оскільки відповідач придбавав дані талони у ТОВ "НК Газсервіс" та систематично надавав дані талони замовникам у закупівлях як підтвердження права власності на паливо, зокрема, і Лозуватській сільській раді, гарантуючи поставку палива за даними документами.
Стосовно складання актів про неможливість реалізації паливних карток в односторонньому порядку та після закінчення терміну дії договору, місцевий господарський суд зазначив, що згідно пункту 7.3. договору обов`язок постачальника забезпечити відпуск товару замовнику після закінчення строку дії договору за талонами, якщо вони були оплачені замовником, але товар залишився не отриманим замовником, не припиняється.
Щодо оприлюднення Лозуватською сільською радою звіту про виконання договору, то такий звіт про виконання договору від 19.05.2023 оприлюднено після отримання талонів та їх оплати, однак, на думку суду, не підтверджує виконання відповідачем обов`язку щодо їх отоварення.
Відтак, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів поставки товару, а також відсутність доказів повернення сплачених у якості передоплати за товар грошових коштів у розмірі 90475,00 грн, місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та стягнув з відповідача на користь позивача кошти за непоставлений товар за договором №37 від 28.04.2023 у розмірі 90475,00 грн.

Оцінка апеляційним господарським судом аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Відповідно до частин 1-4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України апеляційний суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та/або відзиві на неї. При цьому апеляційний суд не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги лише у випадках, передбачених частиною четвертою статті 269 Господарського процесуального кодексу України, зокрема якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Переглянувши оскаржуване рішення в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність встановлення місцевим господарським судом фактичних обставин справи, повноту їх правової оцінки та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Щодо підстав представництва інтересів держави прокурором в даній справі.
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».
За змістом ч. 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.
Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.
Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви, останню прокурором подано в особі Лозуватської селищної ради у зв`язку із невиконанням нею своїх обов`язків щодо захисту інтересів територіальної громади у суді.
Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.
При цьому орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування (ст. 18-1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").
Згідно із частинами 1, 4 та 8 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.
Відповідно до ч. 2 та 4 ст. 61 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" районні та обласні ради затверджують районні та обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних та культурних програм, контролюють їх виконання. Самостійність місцевих бюджетів гарантується власними та закріпленими за ними на стабільній основі законом загальнодержавними доходами, а також правом самостійно визначати напрями використання коштів місцевих бюджетів відповідно до закону.
Отже, Лозуватська селищна рада є суб`єктом владних повноважень, який бере участь у формуванні бюджету та забезпечує його виконання, а також зобов`язаний забезпечити раціональне та максимально ефективне використання бюджетних коштів, приймає рішення про використання виділених коштів, контролює належне і своєчасне відшкодування шкоди, заподіяної державі та територіальній громаді.
Прокурор звертався до Лозуватської селищної ради з повідомленням про неналежне виконання ПП "Нафтатранссервіс" своїх зобов`язань за договором №37 від 28.04.2023, у якому просив надати інформацію про вжиття заходів щодо усунення вказаних порушень, зокрема, щодо звернення до суду із позовною заявою (листи від №59-7637ВИХ25 від 19.08.2025, №59-9136вих25 від 26.09.2025).
Листами від 27.08.2025 №3059/0/2-25, від 16.10.2025 №3672/0/2-25, від 03.12.2025 № 4233/0/2-25 позивачем повідомлено, що Лозуватська сільська рада вживала заходи претензійного характеру, зокрема, шляхом направлення листів та претензії до ПП "Нафтатранссервіс" щодо отримання залишку палива, але заходів позовного характеру не вживалося. При цьому, у листі від 03.12.2025, сільська рада, посилаючись на відсутність реагування ПП "Нафтатранссервіс" на листи та претензії, просила окружну прокуратуру звернутися з позовом до суду.
Отже, підставою реалізації прокурором представницьких функцій стала усвідомлена пасивна поведінка позивача, який є компетентним органом у спірних правовідносинах, і у разі виявлення порушень законодавства має право звернутись до суду щодо захисту порушених інтересів держави, однак цього не зробив.
У порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор повідомив позивача про намір подати позов в інтересах держави в особі Лозуватської селищної ради про стягнення з ПП "Нафтатранссервіс" коштів у розмірі 90475,00 грн.
У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку звертаючись до суду з позовом у цій справі, прокурор дотримався вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та статті 53 ГПК України щодо умов такого звернення, а саме: обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді, визначив, у чому саме полягає порушення інтересів держави та правильно визначив орган, уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Стосовно суті заявлених позовних вимог колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Оцінивши зміст договору, на підставі якого між сторонами виникли господарські правовідносини, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм глави 54 Цивільного кодексу України. 
Згідно ч. ч. 1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно зі статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 Цивільного кодексу України).
Відповідно до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яка затверджена Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155, талон це спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.
Форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона. При цьому необхідними елементами змісту талона є його серійний та порядковий номери (пункт 10.3.3.1 Інструкції).
Заправлення за талонами відображається у змінному звіті АЗС за формою №17-НП (пункт 10.3.3.2 Інструкції).
За загальним правилом для отримання товару на АЗС покупець пред`являє оператору АЗС картку (талон) на пальне. Оператор АЗС здійснює відповідну ідентифікацію талону/картки на пальне, здійснює фактичну передачу (видачу) товару відповідної марки та кількості, після чого талон/картка на пальне залишається у оператора, що є підтвердженням факту отримання покупцем товару зі зберігання відповідного асортименту та кількості.
Таким чином, покупець як власник талонів/карток на пальне, отриманих від постачальника, володіє законним правом на отримання на АЗС, визначених угодою, товару (пального) по талонах/картках у кількості, маркуванні, визначеному у талонах на пальне.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 06.06.2023 у справі №903/666/22.
Пунктом 9 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 №1442, передбачено, що розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що підписання сторонами видаткової накладної не свідчить про поставку постачальником замовнику товару за договором, оскільки фактично сільській раді передані скретч-картки (талони) на паливо, які надають право замовнику на отримання відповідної кількості вже попередньо оплаченого товару за договором в майбутньому.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у повному обсязі виконано прийняті на себе зобов`язання із своєчасної та повної оплати за товар, який мав бути використаний позивачем шляхом обміну у мережах АЗС оплачених талонів (скретч-карток).
Натомість, доказів поставки оплаченого товару в погодженому сторонами обсязі сторонами представлено не було.
В той же час, в матеріалах справи наявні неодноразові звернення позивача до ПП "Нафтатранссервіс", за змістом яких сільська рада вимагала від підприємства або здійснити заміну залишку талонів марки "Авіас" на пальне, або повернути сплачені за цей товар кошти.
У відповідь на такі звернення сільської ради постачальник жодним чином не заперечував факту продажу Лозуватській сільській раді талонів на пальне, в тому числі і торгової марки "Авіас", втім аргументував неповернення коштів належним та повним виконанням своїх зобов`язань з поставки товару у визначений спірним договором термін та в кількості згідно заявок замовника. Доказом завершення здійснення своїх обов`язків за договором, на думку постачальника, є публікація замовником звіту про виконання договору про закупівлю UA-2023-05-01-001437-a. 
Неможливість здійснення звірки неотоварених талонів відповідач обумовив тим, що на підприємстві не ведеться облік використаних талонів та їх залишку у розрізі контрагентів.
Натомість, ключовим аргументом заявленої апеляційної скарги наразі виступає довід ПП "Нафтатранссервіс" про те, що останній взагалі не здійснював постачання замовнику талонів на придбання пального марки "Авіас". 
Відтак, колегія суддів не може не відмітити наявність прояву суперечливої та непослідовної поведінки відповідача, яка полягає в першочерговому ствердженні факту належного і повного виконання останнім умов договору та подальшій заявленій позиції щодо нездійснення постачальником реалізації замовнику спірних талонів на пальне. 
У зв`язку з цим колегія суддів зауважує, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.
У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.
Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.
Зазначений принцип лежить в основі доктрини "venire contra factum proprium" (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).
Згаданий принцип римського права "venire contra factum proprium" є вираженням "equitable estoppel" - однієї з найважливіших доктрин загального права. В системі загального права ця доктрина ґрунтується на "principles of fraud" та є спрямованою на недопущення ситуації, в якій одна сторона може займати іншу позицію в судовому розгляді справи, що відрізняється від її більш ранньої поведінки або заяв, якщо це ставить протилежну сторону у невигідне становище. Доктрина виступає своєрідним механізмом гарантування захисту очікувань іншої сторони правовідносин і забезпечення балансу відносин між сторонами.
Варто зауважити, у постановах від 16.06.2020 у справі №145/2047/16 та від 25.05.2021 у справі №461/9578/15-ц (провадження №14-175 цс 20) Велика Палата Верховного Суду зазначала, що в праві України доктрина venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки) проявляється, зокрема, у кваліфікації певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи, та базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці), в основі якої - принцип добросовісності.
Поведінка є такою, що суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, якщо вона не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона правовідносин розумно покладалася на ці заяви чи попередню поведінку.
Сутність застосування цієї доктрини не ставиться в залежність відповідних заяв чи поведінці сторони в межах судового провадження чи поза межами судового провадження, адже висновок Великої палати Верховного Суду містить абсолютний характер.
Відтак, розглянувши доводи апеляційної скарги, колегія суддів акцентує увагу на тому, що скаржником не було надано жодних належних доказів, які б підтверджували, що додані до позовної заяви копії талонів ним не передавались, розбіжності у зовнішньому вигляді талонів (зокрема, особливості, за якими можна відокремити талони одних постачальників від талонів інших), за якими паливо поставлялось відповідачем чи іншими особами. Відмова відповідача від проведення звірки неотоварених талонів, придбаних сільською радою за бюджетні кошти, також ставить під сумнів добросовісність поведінки постачальника.
З урахуванням наведеного, колегія суддів відхиляє версію вірогідного придбання Лозуватською сільською радою спірних талонів у сторонніх постачальників, а не у відповідача, оскільки скаржник не надав ніяких доказів свого твердження і не спростував обставину придбання зазначених талонів у нього. 
При формуванні вказаної тези апеляційним судом також було враховано правомірні та обґрунтовані висновки суду першої інстанції в частині дослідження факту реалізації відповідачем талонів торгової марки "АВІАС" в числених закупівлях бензину та дизельного палива на 2023 рік іншим замовникам, зокрема в наступних закупівлях: UA-2022-11-10-012472-a, UA-2022-12-20-015586-a, UA-2022-12-20-016776-a, UA-2023-01-18-000771-a, UA-2023-01-12-001269-a, UA-2023-04-25-001862-a, UA-2023-04-25-002226-a та UA-2023-04-28-001668-a.
Вказана інформація є відкритою, доступною для ознайомлення як прокурору, так і суду, тому в контексті наявних заперечень відповідача про нездійснення реалізації талонів саме цієї марки була правомірна врахована місцевим господарським судом при постановленні оскаржуваного судового рішення. 
Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне наголосити на тому, що 17.10.2019 року набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
У відповідності до ст.79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Тобто обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17).
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).
Такий підхід узгоджується із судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 року в справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
В даному випадку, розглянувши доводи скаржника, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані прокурором та позивачем докази на підтвердження доводів, що наявні в матеріалах справи не отоварені талони були поставлені саме ПП "Нафтатранссервіс" є більш вірогідними ніж докази відповідача, які були надані на спростування зазначеної обставини.
Натомість, покладені в основу апеляційної скарги доводи апелянта фактично дублюють його позицію викладену у відзиві, та зводяться до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, з огляду на що, та враховуючи, що апеляційний суд погодився з висновками місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позову, доводи апелянта, наведені в апеляційній скарзі не спростовують встановлених судом під час розгляду справи обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Центральний апеляційний господарський суд зазначає, що аргументи були почуті, враховані апеляційним судом, при цьому судом встановлено, що оскаржуване рішення є вмотивованим, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Хаджинастасиу проти Греції»).
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, які зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 року). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Таким чином, доводи заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.
За змістом ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а також те, що доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2026 у справі №904/7562/25 слід залишити без змін.

Судові витрати.
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за її подання відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 271, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Нафтатранссервіс» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2026 у справі №904/7562/25 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2026 у справі №904/7562/25 залишити без змін.

Справу №904/7562/25 повернути до Господарського суду Дніпропетровської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачено статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 09.06.2026.

Головуючий суддя Г.В. Левшина 

Суддя Л.В. Андрейчук

Суддя С.В. Вінніков