Єдиний унікальний номер 317/1448/26
Провадження № 2/317/1084/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року         м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді         Качана А.В.
за участі:
секретаря судового засідання       Ботушанської Є.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Заярна Марина Анатоліївна, до територіальної громади в особі Кушугумської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами,-

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2026 року до Запорізького районного суду Запорізької області суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Заярна Марина Анатоліївна, до територіальної громади в особі Кушугумської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами.
В обґрунтування позову позивач зазначає наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача – ОСОБА_2 .
Після її смерті залишилося спадкове майно: житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Стверджує, що позивач, як спадкоємець за законом першої черги, прийняв спадщину після смерті матері, звернувся з відповідною заявою до Запорізької районної державної нотаріальної контори.
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися з позовом до суду.
Просить суд визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
16.03.2026 ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання на 15.04.2026 о 15 год. 00 хв. 
15.04.2026 ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області задоволено клопотання представника позивача та витребувано спадкову справу. У підготовчому засіданні оголошено перерву до 11.05.2026.
11.05.2026 ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 04.06.2026.
04.06.2026 у зв`язку з неявкою представника відповідача розгляд справи відкладено на 23.06.2026 о 09 год. 00 хв..
23.06.2026 позивач та її представник до суду не з`явились, представник позивача –адвокат Заярна М.А. подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, зазначила, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Представник відповідача територіальної громади в особі Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області до суду не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
23.06.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення, у зв`язку з чим оголошено перерву до 25.06.2026 до 10 год. 05 хв.
Суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, ухвалює заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. 
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1ст. 4 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народився позивач ОСОБА_1 , матір`ю якої є ОСОБА_2 (а.с. 7).
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 02.12.1996 року Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області (а.с.6).
Отже, з матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_2 .
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на спадкове майно, в тому числі, на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою АДРЕСА_1 .
З матеріалів спадкової справи № 07/2025, відкритої 26.11.2025 Запорізькою районною державною нотаріальною конторою вбачається, що спадщину, відкриту після смерті ОСОБА_2 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за законом прийняв її син ОСОБА_1 з аналізу виданих виконавчим комітетом Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області довідки від 24.12.2025 № 01-45/4207 (а.с. 44) та відповіді на адвокатський запит №01-45/1396 вбачається, що на час смерті ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 був зареєстрований разом з померлою за адресою: АДРЕСА_1 , що є підтвердженням прийняття спадщини.
Крім того, позивач ОСОБА_1 звернулася з заявою до нотаріальної контори, яка надійшла до нотаріуса 26.11.2025 та зареєстрована за № 293/2025, про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_2 (а.с. 38). 
Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом, який належним чином прийняв спадщину, відкриту після смерті матері ОСОБА_2 .
Постановою № 254/02-31 від 25.02.2026 про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцової Л.М., позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.54).
Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за заповітом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.
Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 р. 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про нотаріат», у разі неподання відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, нотаріус відмовляє у її вчиненні, про що, на вимогу заінтересованої особи, виносить мотивовану постанову.
Відповідно до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Нормами п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.
Згідно зі ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається після смерті особи.
Згідно зі ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями за законом першої черги в рівних частках є діти, батьки, чоловік (дружина) померлого.
Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 305/235/17.
Оскільки спадкоємець першої черги ОСОБА_1 – син померлої ОСОБА_2 був зареєстровані разом з померлою в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку, що він постійно проживав зі спадкодавцем, а отже прийняв спадщину.
Оскільки ЦК України набрав чинності 01.01.2004, то до спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 з урахуванням того, що позивач прийняв спадщину до набрання ЦК України чинності, оскільки він постійно проживав зі спадкодавцем, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР. 
З листа про надання інформації №8686 від 28.11.2025 року, виданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що в матеріалах інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , правовстановлюючі документи відсутні (а.с.48)
Відповідно до п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається: «При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок».
При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно, слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.
Відповідно до п. 25 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 19.01.1996 (яка діяла на момент виникнення права власності у спадкодавця) в разі звернення громадянина з заявою про оформлення права власності на будинок, збудований на земельній ділянці, яка була відведена виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих три і більше років тому, але договір про відвід земельної ділянки не був нотаріально посвідчений, питання про оформлення права власності і про видачу забудовнику відповідного свідоцтва на будинок повинен вирішити виконком місцевої Ради депутатів трудящих.
Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
З наявної в матеріалах справи копії рішення виконавчого комітету Запорізької районної ради народних депутатів №237/14 від 13.09.1990 вбачається, що виконавчий комітет, розглянувши матеріали про те, що житловий будинок побудований ОСОБА_2 на земельній ділянці 848 кв. м. та наявне рішення архітектора, вирішив: 
- оформити право приватної власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 . 
- видати свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 10).
Однак, спадкодавець ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на будинок АДРЕСА_1 при житті не отримала, що підтверджується листом ТОВ «ЗМБТІ» №8686 від 28.11.2025.
Отже судом встановлено, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві приватної власності належав житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який вона набула на підставі та в порядку діючого на той час законодавства. 
Відповідно до технічного паспорту від 14.12.2025, складеного ФОП ОСОБА_3 , за адресою:  АДРЕСА_1 , знаходяться наступні будівлі та споруди: житловий будинок літ. «А» рік побудови 1953, загальною площею 49,8 кв.м., житловою площею 25,4 кв.м., службова прибудова літ. «а», веранда літ. «а1», житлова прибудова літ. «А1», літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», гараж літ. «Г», навіс літ. «Ж», навіс літ. «З», майстерня літ. «И», сарай літ. «К», вбиральня літ. «Л», душ літ. «М», паркан №1, басейн №2, водопровід №3, паркан №4 ( а.с.11-14).
Відповідно до ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.2005, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрації по справі речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що об`єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом.
Згідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 , ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності на нерухоме майно є обов`язковою. Право власності, при цьому, виникає з моменту такої реєстрації.
З огляду на наведене, враховуючи те, що судом встановлено право позивача ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом на спадщину, відкриту після смерті матері ОСОБА_4 , на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та неможливість оформити це право у відповідності до чинного законодавства у нотаріальному порядку через відсутність у нього відповідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Питання про розподіл судових витрат суд не вирішує, оскільки позивач у позовній заяві не заявляла відповідних вимог.
На підставі викладеного, керуючись , ст.ст. 247, 258-259, 263-265, 273, 280, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Кушугумської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок літ. «А», загальною площею 49,8 кв.м., житловою площею 25,4 кв.м., службова прибудова літ. «а», веранда літ. «а1», житлова прибудова літ. «А1», літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», гараж літ. «Г», навіс літ. «Ж», навіс літ. «З», майстерня літ. «И», сарай літ. «К», вбиральня літ. «Л», душ літ. «М», паркан №1, басейн №2, водопровід №3, паркан №4. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Представник позивача: Адвокат Заярна М.А., РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: 69089, м. Запоріжжя. вул. Абрагама Коопа, 6.
Відповідач: територіальна громада в особі Кушугумської сільської ради Запорізького району Запорізької області, код у ЄДРПОУ 24912102, адреса: 70450, Запорізька область, Запорізький район, с-ще. Кушугум, вул. Соборна, буд. 23.

Суддя          А.В. Качан