Справа № 132/1706/26
3/132/821/26 
ПОСТАНОВА
Іменем України
30 червня 2026 року          місто Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області СЄЛІН Є.В., розглянувши матеріал, який надійшов з батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Корделівка Вінницької області, українця, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, неодруженого, працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП документально не підтверджений, до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 – 19 травня 2026 року о 01год.40хв., рухаючись по вулиці Київській в селі Корделівка Хмільницького району Вінницької області, керував транспортним засобом марки (моделі) «Volkswagen Passat», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », в стані алкогольного сп`яніння, що встановлено зі згоди водія за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest 7510 Drager, тест № 663, який показав 0,85 ‰ (проміле), та зафіксовано на технічний засіб відеозапису, чим порушив п.2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
До суду ОСОБА_2 не з`явився, долучив до участі у справі в якості свого захисника – адвоката Шимотюк Оксану Вікторівну (ордер на надання правничої допомоги серії АВ № 13007179, виданий 24.06.2026 року на підставі договору про надання правничої допомоги б/н від 24.06.2026 року, яким повноваження адвоката не обмежуються).
Адвокат Шимотюк О.В. в судовому засіданні просила закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки ОСОБА_2 після проходження огляду з допомогою спеціального технічного приладу Драгер, з цим результатом фактично не погодився, а працівник поліції не запропонував йому пройти огляд в закладі охорони здоров`я, та не забезпечив його доставлення до цього закладу, чим було порушено вимоги діючого законодавства. 
Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, приходжу до наступних висновків:
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).
Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 669518 від 19.05.2026 року слідує, що ОСОБА_2 – 19 травня 2026 року о 01год.40хв., рухаючись по вулиці Київській в селі Корделівка Хмільницького району Вінницької області, керував транспортним засобом марки (моделі) «Volkswagen Passat», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », в стані алкогольного сп`яніння, що встановлено зі згоди водія за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest 7510 Drager, тест № 663, який показав 0,85 ‰ (проміле), та зафіксовано на технічний засіб відеозапису, чим порушив п.2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.
Підсудність справи про адміністративне правопорушення не порушена, оскільки вона скерована та розглядається за місцем вчинення адміністративного правопорушення, що відповідає вимогам ст.276 КУпАП. 
Згідно з пунктом 2.9 (а) Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).
Так згідно з пунктом 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейського) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Пунктом 1 розділу ІІ цієї Інструкції передбачено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджуються дослідженими судом доказами, а саме: 
протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 669518 від 19.05.2026 року;
довідкою інспектора ГАП батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Грабовського В.; 
чеком тестування на алкоголь за допомогою Alcotest 7510 Drager, тест № 663, від 19.05.2026 року;
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 19.05.2026 року; 
направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.05.2026 року; 
рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержанта поліції Могили Д. від 19.05.2026 року;
письмовим поясненням ОСОБА_2 від 19.05.2026 року;
відеозаписами з місця проведення огляду, які велися на нагрудні бодікамери (відеореєстратори) працівників органу Національної поліції. 
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 669518 від 19.05.2026 року, ОСОБА_2 – 19 травня 2026 року о 01год.40хв. рухаючись по вулиці Київській в селі Корделівка Хмільницького району Вінницької області, керував транспортним засобом марки (моделі) «Volkswagen Passat», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », в стані алкогольного сп`яніння, що встановлено зі згоди водія за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest 7510 Drager, тест № 663, який показав 0,85 ‰ (проміле), та зафіксовано на технічний засіб відеозапису, чим порушив п.2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Обставини, які викладені у протоколі підтверджуються наступними доказами:
рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержанта поліції Могили Д. від 19.05.2026 року, згідно якого, 19.05.2026 року о 01год.40хв. на вулиці Київській в селі Корделівка, за порушення комендантської години, був зупинений транспортний засіб марки (моделі) «Volkswagen Passat», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », під керуванням водія ОСОБА_2 , у якого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; сповільна жвавість рухів), та йому запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння, зокрема з використанням спеціального технічного засобу Drager, на що водій ОСОБА_2 добровільно погодився. За результатами огляду, був встановлений позитивний результат 0,85 ‰ (проміле), у зв`язку із чим складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, вилучене посвідчення водія, видано тимчасовий дозвіл, а також відсторонено водія від керування транспортним засобом шляхом залишення його на місці зупинки без порушень ПДР України; 
чеком приладу Alcotest 7510 Drager, тест № 663, від 19.05.2026 року, згідно якого у водія ОСОБА_2 було виявлено 0,85 ‰ (проміле);
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 19.05.2026 року, згідно якого водій ОСОБА_2 був освідуваний за допомогою технічного приладу Alcotest 7510 Drager, тест № 663, який показав позитивний результат - 0,85 ‰ (проміле). ОСОБА_2 підписав даний акт огляду без жодних зауважень чи застережень;
направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість від 19.05.2026 року, згідно якого водію ОСОБА_2 була надана можливість пройти огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, однак він цим правом не фактично скористався, що підтверджується відеозаписами з нагрудних бодікамер (відеореєстраторів) працівників органу Національної поліції;
довідкою інспектора ГАП батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Грабовського В., згідно якої, ОСОБА_2 має посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 29.05.2024 року, протягом поточного року до відповідальності за вчинення будь-якого з порушень, передбачених ст.130 КУпАП не притягувався;
письмовим поясненням ОСОБА_2 від 19.05.2026 року, згідно якого ОСОБА_2 власноручно зазначив, що 19.05.2026 року близько 13год.00хв. вжив спиртне, а саме пиво, та вподальшому був вимушений завести подругу додому. Під час керування транспортним засобом, о 01год.40хв. був зупинений працівниками поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння. Спеціальний технічний засіб показав позитивний результат з 3-4 разу, у зв`язку із чим він не впевнений в його справності, та перевірити даний прилад; 
відеозаписами з місця проведення огляду, які велися на нагрудні бодікамери (відеореєстратори) працівників органу Національної поліції, які були безпосередньо досліджені судом під час розгляду цієї справи, на яких зафіксовано факт зупинення транспортного засобу марки (моделі) «Volkswagen Passat», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », під керуванням водія ОСОБА_2 , у якого працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; сповільна жвавість рухів), які повідомлені водієві. На пропозицію пройти огляд за допомогою спеціального технічного приладу на місці зупинки транспортного засобу, водій ОСОБА_2 добровільно погодився. За результатами продуття цього приладу, встановлено що ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (позитивний результат 0,85 ‰ (проміле). На запитання працівника поліції, ОСОБА_2 зазначив, що з цим результатом згоден, та вказав, що це з ним трапилось перший та останній раз, а тому просить його простити. Вподальшому, ОСОБА_2 почав пропонувати працівникам поліції вирішити цю справу іншим чином. Після відхилення даної пропозиції, та завершення оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та інших документів, а також вилучення посвідчення водія, ОСОБА_2 почав висловлювати свою незгоду з результатами спеціального приладу Драгер. Працівник поліції роз`яснив ОСОБА_2 , що оскільки незгода з результатами спеціального приладу Драгер висловлена ним вже після завершення складання та оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, то він не позбавлений можливості звернутися до закладу охорони здоров`я шляхом самозвернення.
Суд, здійснюючи оцінку доказів у справі, виходить із вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, відповідно до яких доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому жоден доказ не має наперед встановленої сили, а суд оцінює кожний доказ окремо, а також усю сукупність доказів за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи.
Насамперед суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 669518 від 19.05.2026 року є процесуальним документом, складеним уповноваженою службовою особою Національної поліції відповідно до вимог КУпАП. Протокол містить усі істотні відомості щодо часу, місця, способу вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу правопорушника, правової кваліфікації його дій, а також відомості про використання спеціального технічного засобу та результат проведеного огляду. Відомостей про істотні порушення порядку його складання, які могли б ставити під сумнів достовірність викладених у ньому обставин або істотно обмежити право особи на захист, матеріали справи не містять.
Разом із тим суд враховує, що сам по собі протокол не є безумовним доказом винуватості особи, а лише процесуальним джерелом фіксації обставин, які підлягають перевірці іншими доказами. Саме тому наведені у ньому відомості суд оцінює не ізольовано, а у взаємозв`язку з іншими письмовими та електронними доказами, що містяться у матеріалах справи, які повністю підтверджують викладені у протоколі обставини.
Оцінюючи рапорт поліцейського сержанта поліції Могили Д. від 19.05.2026 року, суд виходить із того, що зазначений документ є службовим документом, складеним безпосереднім учасником події одразу після її виникнення під час виконання службових повноважень. У ньому послідовно викладено обставини зупинки транспортного засобу, підстави для проведення огляду, конкретні ознаки алкогольного сп`яніння водія, добровільну згоду останнього пройти огляд на місці зупинки, отриманий позитивний результат та подальше оформлення адміністративних матеріалів.
Суд звертає увагу, що відомості, викладені у рапорті, не мають самостійного визначального значення, однак вони є належним письмовим доказом, який підтверджує послідовність дій працівників поліції. Особливо важливим є те, що зміст рапорту повністю узгоджується із відеозаписами з нагрудних бодікамер, актом огляду, чеком приладу Drager, направленням на медичний огляд та протоколом про адміністративне правопорушення. Жодних істотних суперечностей між цими доказами судом не встановлено.
Особливе доказове значення у справі має чек спеціального технічного засобу Alcotest 7510 Drager (тест № 663).
Даний документ є технічним результатом вимірювання концентрації алкоголю в організмі особи, сформованим безпосередньо самим спеціальним технічним засобом, тобто містить об`єктивну інформацію, отриману внаслідок роботи сертифікованого приладу, а не суб`єктивні припущення працівника поліції.
Чек містить усі необхідні реквізити проведеного тестування, дату проведення огляду, номер тесту та безпосередній результат вимірювання — 0,85 проміле алкоголю.
Суд враховує, що зазначений результат повністю відповідає результату, відображеному в акті огляду, протоколі про адміністративне правопорушення, рапорті поліцейського та підтверджується відеозаписом проведення огляду.
Будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про несправність спеціального технічного засобу, порушення процедури проведення огляду або недостовірність отриманого результату, матеріали справи не містять.
Посилання ОСОБА_2 у письмових поясненнях на те, що прилад нібито показав результат лише після декількох спроб продування, саме по собі не свідчить про його несправність, оскільки не підтверджується жодними об`єктивними доказами. Навпаки, така обставина може бути обумовлена неправильним виконанням особою інструкцій щодо проходження тестування та жодним чином не спростовує остаточний результат успішно проведеного тесту.
Суд також критично оцінює будь-які припущення щодо несправності приладу, оскільки вони мають виключно характер суб`єктивних припущень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і не підтверджені жодним належним доказом.
Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння є одним із основних процесуальних документів, передбачених Інструкцією про порядок виявлення у водіїв ознак сп`яніння.
Із зазначеного акту вбачається, що огляд проведено із використанням спеціального технічного засобу Alcotest 7510 Drager, результат становить 0,85 проміле, а сам акт підписаний ОСОБА_2 без будь-яких зауважень, заперечень чи відміток про незгоду.
Суд надає цьому доказу підвищене доказове значення саме з огляду на те, що документ оформлений безпосередньо під час проведення огляду та відображає волевиявлення водія саме на момент проведення відповідної процесуальної дії.
Відсутність будь-яких письмових зауважень чи заперечень щодо результатів огляду свідчить про те, що на момент оформлення акту особа погоджувалася як із самим фактом проведення огляду, так і з його результатами.
Суд також бере до уваги, що зазначена обставина повністю узгоджується із відеозаписом, на якому ОСОБА_2 після оголошення результату прямо повідомляє працівникам поліції, що із ним погоджується.
Оцінюючи направлення на огляд до закладу охорони здоров`я, суд зазначає, що цей документ підтверджує дотримання працівниками поліції встановленої законом процедури.
Із матеріалів справи та дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 була забезпечена реальна можливість пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я.
Разом із тим особа фактично не скористалася наданим їй правом, не наполягала на проведенні такого огляду одразу після отримання результатів тестування та лише після фактичного завершення оформлення адміністративних матеріалів та пропозиції щодо вилучення посвідчення водія, почала висловлювати сумніви щодо правильності показань приладу.
Сам факт оформлення направлення спростовує будь-які доводи про позбавлення особи права на проходження медичного огляду чи порушення процедури.
Щодо довідки інспектора ГАП, суд зазначає, що вона має допоміжний характер та безпосередньо не підтверджує факт перебування особи у стані алкогольного сп`яніння.
Разом із тим вона є належним доказом щодо встановлення особи правопорушника, наявності у нього посвідчення водія та відсутності повторності правопорушення протягом року, тобто підтверджує обставини, які мають значення для правильного застосування санкції частини першої статті 130 КУпАП.
Суд визнає зазначену довідку належним і допустимим письмовим доказом у межах тих обставин, які вона підтверджує.
Оцінюючи письмові пояснення ОСОБА_2 , суд виходить із того, що вони були надані добровільно власноруч особою безпосередньо після події.
При цьому суд звертає увагу, що у своїх поясненнях ОСОБА_2 фактично не заперечує ключових обставин справи, а саме: факт керування транспортним засобом, факт вживання алкогольних напоїв перед поїздкою, факт проходження огляду за допомогою спеціального технічного засобу та факт отримання позитивного результату.
Єдиним запереченням є висловлене припущення щодо можливої несправності приладу.
Однак такі твердження мають виключно припущений характер, не підтверджені жодним доказом, суперечать підписаному без зауважень акту огляду, поведінці самої особи під час проведення огляду та відеозапису, на якому ОСОБА_2 погоджується із результатом тестування.
Таким чином, зазначені письмові пояснення у своїй сукупності більше підтверджують обставини, викладені у протоколі, ніж їх спростовують.
Найбільш об`єктивним та переконливим доказом у даній справі суд визнає відеозаписи з нагрудних бодікамер працівників поліції.
На відміну від пояснень учасників провадження, відеозапис фіксує перебіг подій безпосередньо під час їх виникнення та не залежить від пам`яті, суб`єктивного сприйняття чи зацікавленості будь-якої особи.
Із дослідженого судом відеозапису беззаперечно встановлено факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом, повідомлення йому працівниками поліції конкретних ознак алкогольного сп`яніння, добровільну згоду пройти огляд із використанням приладу Drager, належне проведення такого огляду, оголошення позитивного результату 0,85 проміле та відсутність будь-яких заперечень щодо нього одразу після завершення тестування.
Більше того, саме відеозапис підтверджує, що після оголошення результату ОСОБА_2 повідомив про свою згоду із ним, зазначив, що така ситуація трапилася вперше, просив поставитися до нього поблажливо, а також намагався запропонувати працівникам поліції «вирішити питання» іншим способом.
Лише після завершення оформлення всіх адміністративних матеріалів, та вимоги щодо вилучення посвідчення водія та роз`яснення наслідків вчиненого правопорушення ОСОБА_2 почав висловлювати незгоду із результатами тестування.
Зазначена зміна позиції ОСОБА_2 після завершення оформлення матеріалів справи та вимоги щодо вилучення посвідчення водія, свідчить про непослідовність його поведінки та істотно знижує достовірність подальших заперечень щодо результатів огляду.
Саме відеозапис є тим доказом, який підтверджує правильність усіх інших письмових доказів та усуває будь-які сумніви щодо дотримання працівниками поліції встановленої законом процедури.
Оцінивши кожний доказ окремо та всі досліджені докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що вони є взаємоузгодженими, логічними, послідовними, взаємно доповнюють один одного та утворюють єдину несуперечливу систему доказів, яка підтверджує обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Жоден із досліджених доказів не містить істотних внутрішніх суперечностей, а також не суперечить іншим доказам у справі. Навпаки, кожен із них підтверджує окремі елементи єдиної фактичної картини події, а їх сукупність виключає випадковість або помилковість встановлених обставин.
Суд також не встановив жодних обставин, які б свідчили про недопустимість зазначених доказів, порушення порядку їх отримання або оформлення, а також про наявність підстав вважати, що вони були отримані з істотним порушенням вимог закону.
Відповідно до положень частини 1 статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно частини 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно приписів статті 252 КУпАП, суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) визначено, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
За вищезазначених обставин суд визнає наведені докази належними, допустимими, достовірними та достатніми для висновку про те, що вина ОСОБА_2 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння повністю доведена, а сукупність досліджених доказів відповідає критерію доведеності вини, необхідному для притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП.
Щодо доводів ОСОБА_2 про несправність спеціального технічного засобу Alcotest 7510 Drager.
Суд критично оцінює доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо можливого неправильного функціонування спеціального технічного засобу Alcotest 7510 Drager та недостовірності отриманого результату вимірювання концентрації алкоголю, з огляду на таке.
Як убачається із письмових пояснень ОСОБА_2 , сумніви щодо правильності роботи спеціального технічного засобу ґрунтуються виключно на тому, що позитивний результат було отримано після декількох спроб продування приладу. На думку суду, такі твердження мають характер суб`єктивного припущення та самі по собі не можуть свідчити про несправність спеціального технічного засобу чи недостовірність отриманого результату.
Суд зазначає, що спеціальний технічний засіб Alcotest 7510 Drager є засобом вимірювальної техніки, який використовується працівниками Національної поліції відповідно до вимог чинного законодавства та спеціальних нормативних актів. Особливості його функціонування передбачають, що проведення вимірювання можливе лише за умови належного виконання особою процедури продування, а саме забезпечення безперервного видиху необхідного об`єму повітря протягом визначеного часу.
Тому необхідність повторного виконання продування сама по собі жодним чином не свідчить про технічну несправність приладу, оскільки може бути зумовлена недостатньою тривалістю або силою видиху, передчасним припиненням видиху, неправильним використанням мундштука чи іншими діями особи, яка проходить огляд. Саме з цієї причини сучасні спеціальні технічні засоби автоматично не здійснюють вимірювання до моменту отримання достатнього для аналізу зразка повітря.
Жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував технічну несправність спеціального технічного засобу Alcotest 7510 Drager, суду не надано.
Зокрема, матеріали справи не містять відомостей про несправність приладу, його некоректну роботу, порушення порядку проведення перевірки, відсутність повірки чи калібрування або будь-які інші обставини, які могли б поставити під сумнів достовірність отриманого результату.
Більше того, результат тестування зафіксований одразу у декількох взаємопов`язаних процесуальних документах, а саме у чеку спеціального технічного засобу, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті працівника поліції, зміст яких є повністю узгодженим між собою.
Особливого значення суд надає відеозаписам із нагрудних бодікамер працівників поліції, які об`єктивно відображають увесь процес проведення огляду.
Із зазначених відеозаписів убачається, що після завершення тестування працівник поліції повідомив ОСОБА_2 про отриманий результат — 0,85 проміле, після чого останній будь-яких заперечень щодо правильності проведеного огляду або роботи спеціального технічного засобу не висловлював.
Навпаки, ОСОБА_2 повідомив, що погоджується із результатом тестування, зазначив, що такий випадок стався з ним уперше, просив працівників поліції поставитися до нього поблажливо та не притягувати його до відповідальності.
Лише після фактичного завершення оформлення адміністративних матеріалів та вимоги щодо вилучення посвідчення водія, ОСОБА_2 вперше почав висловлювати сумніви щодо правильності показань спеціального технічного засобу.
Така зміна позиції ОСОБА_2 після завершення оформлення матеріалів справи свідчить про його непослідовність та очевидно спрямована на уникнення адміністративної відповідальності, а тому суд оцінює відповідні твердження критично.
Крім того, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння підписаний ОСОБА_2 власноруч без будь-яких зауважень, заперечень чи відміток про незгоду із результатами огляду. Будь-яких записів про сумніви щодо технічного стану приладу або вимог щодо проведення повторного огляду чи перевірки працездатності спеціального технічного засобу зазначений акт не містить.
Суд також бере до уваги, що після виникнення у особи сумнівів щодо результатів огляду вона не була позбавлена можливості пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, однак фактично цим правом не скористалася. Відмова від використання передбаченого законом способу перевірки результатів тестування додатково свідчить про необґрунтованість подальших доводів щодо нібито несправності спеціального технічного засобу.
За таких обставин суд доходить висновку, що твердження ОСОБА_2 про несправність спеціального технічного засобу Alcotest 7510 Drager є лише припущеннями, не підтвердженими жодними належними, допустимими та достовірними доказами, спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, зокрема відеозаписами, актом огляду, чеком спеціального технічного засобу, протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи, а тому не викликають у суду обґрунтованих сумнівів щодо достовірності встановленого результату огляду та не можуть бути підставою для визнання відповідних доказів недопустимими або недостовірними.
Окрему увагу суд звертає на поведінку ОСОБА_2 , яка зафіксована на відеозаписах із нагрудних бодікамер працівників поліції безпосередньо після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Із досліджених судом відеозаписів беззаперечно вбачається, що після оголошення працівником поліції результату огляду — 0,85 проміле — ОСОБА_2 не заперечував ні правильність проведення огляду, ні отриманий результат. Навпаки, він повідомив працівникам поліції, що погоджується із результатом тестування, визнав, що допустив порушення, зазначив, що така ситуація трапилася з ним уперше та просив поставитися до нього поблажливо.
Після цього ОСОБА_2 почав висловлювати працівникам поліції пропозиції щодо можливості «вирішити питання», тобто уникнути документування вчиненого адміністративного правопорушення та непритягнення його до встановленої законом відповідальності.
Суд зазначає, що сама по собі зазначена поведінка не є предметом розгляду у цій справі та не впливає на юридичну кваліфікацію дій особи за частиною першою статті 130 КУпАП. Разом із тим відповідно до статті 252 КУпАП суд оцінює не лише окремі докази, а й поведінку особи під час виникнення та документування події адміністративного правопорушення, якщо така поведінка має значення для встановлення фактичних обставин справи та оцінки достовірності пояснень особи.
На переконання суду, пропозиція ОСОБА_2 щодо можливості «вирішити питання» є поведінкою, яка об`єктивно свідчить про його усвідомлення факту вчинення адміністративного правопорушення та розуміння невідворотності настання передбачених законом правових наслідків.
Якби особа дійсно вважала, що спеціальний технічний засіб працює несправно, результат огляду є помилковим або процедура його проведення порушена, логічною та послідовною поведінкою було б негайне висловлення відповідних заперечень, наполягання на проведенні повторного огляду або огляду в закладі охорони здоров`я, а не спроба переконати працівників поліції не оформляти адміністративний матеріал.
Саме бажання уникнути передбачених законом правових наслідків шляхом неофіційного «вирішення питання» свідчить про те, що на момент проведення огляду та безпосередньо після отримання його результату ОСОБА_2 не ставив під сумнів ні достовірність результату вимірювання, ні законність дій працівників поліції.
Лише після того, як працівники поліції відмовилися від будь-яких позапроцесуальних домовленостей, роз`яснили порядок притягнення до адміністративної відповідальності та завершили оформлення адміністративних матеріалів, ОСОБА_2 почав висловлювати сумніви щодо правильності показань спеціального технічного засобу Alcotest 7510 Drager.
Така послідовність розвитку подій має істотне значення для оцінки достовірності пояснень особи.
Зміна правової позиції після безуспішної спроби уникнути відповідальності не може розцінюватися судом як об`єктивне свідчення наявності недоліків у проведенні огляду чи несправності спеціального технічного засобу. Навпаки, така зміна пояснень свідчить про їх ситуативний характер та спрямованість на уникнення адміністративної відповідальності.
Суд також враховує, що ні під час проведення огляду, ні під час оформлення акта огляду, ні при підписанні зазначених документів ОСОБА_2 не заявляв про необхідність перевірки справності спеціального технічного засобу, не вимагав проведення медичного огляду в закладі охорони здоров`я та не висловлював незгоди із результатом тестування. Навпаки, акт огляду підписаний ним без будь-яких зауважень, а відеозапис підтверджує його добровільну згоду з результатом огляду.
За таких обставин суд доходить висновку, що зафіксована на відеозаписі пропозиція ОСОБА_2 щодо позапроцесуального «вирішення питання» оцінюється судом не як самостійний доказ вини, а як обставина, що характеризує його поведінку безпосередньо після встановлення факту перебування у стані алкогольного сп`яніння та підтверджує, що на той момент він усвідомлював факт вчинення адміністративного правопорушення, визнавав результат проведеного огляду і прагнув уникнути передбачених законом наслідків. Лише після того, як така спроба виявилася безрезультатною, особа змінила свою процесуальну позицію та почала ставити під сумнів правильність проведеного огляду, що суд оцінює критично як спосіб захисту, обраний після завершення оформлення матеріалів справи, а не як свідчення реальних порушень процедури огляду.
Щодо доводів сторони захисту про ненадання ОСОБА_2 можливості пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я.
Суд критично оцінює доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_2 нібито не було забезпечено можливості пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, оскільки такі доводи не підтверджуються жодним належним та допустимим доказом і повністю спростовуються дослідженими матеріалами справи.
Відповідно до вимог статті 266 КУпАП та положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, законодавством передбачено два можливих способи проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння: із використанням спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я.
При цьому проведення медичного огляду в закладі охорони здоров`я не є обов`язковим у кожному випадку виявлення ознак сп`яніння. Такий огляд проводиться, зокрема, у разі незгоди водія з результатами огляду, проведеного на місці зупинки транспортного засобу, незгоди з порядком його проведення або відмови від проходження огляду із використанням спеціального технічного засобу.
Отже, саме своєчасне та однозначне волевиявлення особи щодо незгоди із результатами огляду або вимога про проведення медичного огляду є юридичним фактом, який породжує обов`язок поліцейського забезпечити проведення такого огляду в закладі охорони здоров`я.
Як встановлено судом із досліджених відеозаписів, після повідомлення працівником поліції результату огляду — 0,85 проміле — ОСОБА_2 не лише не заявив про незгоду із результатом тестування, а навпаки, підтвердив свою згоду із ним, пояснив причини вживання алкогольних напоїв, визнав допущене порушення, просив поставитися до нього поблажливо та не притягувати до адміністративної відповідальності.
Протягом усього часу проведення огляду, оформлення акту огляду, друкування результатів тестування, ОСОБА_2 не висловлював вимоги про проведення медичного огляду у закладі охорони здоров`я, не заявляв про незгоду із результатом тестування та не ставив під сумнів правильність роботи спеціального технічного засобу.
Більше того, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння підписаний ним власноруч без будь-яких зауважень чи заперечень, що також підтверджує відсутність на той момент будь-якої незгоди із результатами проведеного огляду.
Разом із тим із матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції було оформлено направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я.
Сам факт оформлення такого направлення свідчить про те, що працівники поліції не перешкоджали реалізації права особи на проведення медичного огляду, а навпаки, забезпечили процесуальну можливість його проходження відповідно до вимог законодавства.
Із дослідженого судом відеозапису також убачається, що навіть після того, як ОСОБА_2 вже після завершення оформлення адміністративних матеріалів почав висловлювати сумніви щодо правильності результату тестування, працівник поліції не відмовив йому у можливості перевірити результат, а роз`яснив, що він не позбавлений права звернутися до закладу охорони здоров`я шляхом самозвернення для проходження відповідного медичного огляду.
Незважаючи на це, ОСОБА_2 фактично не скористався наданою йому можливістю перевірити результат огляду шляхом проведення медичного огляду лікарем.
Суд звертає увагу, що реалізація права на проходження медичного огляду залежить не лише від дій працівників поліції, а й від активної поведінки самої особи, яка повинна своєчасно заявити про свою незгоду із результатами проведеного огляду або наполягати на проведенні медичного огляду.
Натомість матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 протягом тривалого часу погоджувався із результатом тестування, не наполягав на медичному огляді та лише після завершення складання адміністративних матеріалів та висловлення вимоги щодо вилучення посвідчення водія, змінив свою позицію.
При цьому навіть після висловлення сумнівів щодо результатів тестування він не вжив жодних реальних заходів для проходження медичного огляду, хоча об`єктивних перешкод для цього матеріали справи не містять.
За таких обставин суд доходить висновку, що твердження сторони захисту про ненадання ОСОБА_2 можливості пройти медичний огляд є необґрунтованими, оскільки вони повністю спростовуються як письмовими матеріалами справи, так і відеозаписами з нагрудних бодікамер працівників поліції.
Суд вважає, що працівники поліції діяли у повній відповідності до вимог статті 266 КУпАП та Інструкції, забезпечили особі можливість реалізувати передбачене законом право на проведення медичного огляду, тоді як ОСОБА_2 добровільно погодився на проходження огляду із використанням спеціального технічного засобу, погодився з його результатом, підписав відповідні процесуальні документи без будь-яких зауважень, а своїм правом на проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я фактично не скористався.
Таким чином, твердження сторони захисту про порушення права ОСОБА_2 на проходження медичного огляду є такими, що суперечать фактичним обставинам справи, спростовуються сукупністю досліджених доказів та розцінюються судом як спосіб захисту, спрямований на уникнення адміністративної відповідальності, а не як підтвердження допущених працівниками поліції порушень процедури проведення огляду.
Слід також зауважити, що відповідно до частини першої статті 267 КУпАП, адміністративне затримання, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.
Якщо особа дійсно переконана, що результат проведеного огляду є помилковим, спеціальний технічний засіб працював несправно або працівниками поліції було допущено порушення встановленої законом процедури, така особа, діючи добросовісно та послідовно, зазвичай вчиняє активні дії, спрямовані на фіксацію відповідних порушень та підтвердження своєї позиції належними доказами.
До таких дій, зокрема, може належати наполягання на проведенні медичного огляду в закладі охорони здоров`я, проходження такого огляду, звернення із відповідними заявами чи скаргами щодо неправомірних дій працівників поліції до їх керівництва, органів прокуратури, органів досудового розслідування, подання заяв про проведення службової перевірки, оскарження дій поліцейських у встановленому законом порядку або вчинення інших процесуальних дій, спрямованих на перевірку законності отриманого результату.
Разом із тим матеріали справи не містять жодних відомостей про те, що після оформлення адміністративних матеріалів ОСОБА_2 вжив будь-яких реальних заходів для перевірки своїх припущень щодо несправності спеціального технічного засобу чи незаконності дій працівників поліції.
Зокрема, ним не надано суду доказів проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я після завершення оформлення адміністративних матеріалів, не надано доказів звернення із відповідними скаргами щодо дій працівників поліції, не наведено будь-яких об`єктивних даних про проведення перевірок, які б підтверджували його твердження про порушення процедури огляду або несправність спеціального технічного засобу.
Таким чином, незаконність дій службової особи, що складала протокол та фіксувала правопорушення, не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.
Відповідно з вимогами статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно положень статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів, положення щодо яких закріплені в статті 251 КУпАП.
Відповідно до норм КУпАП обставини, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, перевіряються у спосіб та в порядок, що встановлений статтями 251, 252, 280 КУпАП.
Згідно частини 1 статті 272 КУпАП, як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню поданій справі.
Цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.
Натомість, на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.
Таким чином, обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду при розгляді справи №161/5372/17.
В сенсі положень статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
На переконання суду, матеріали справи містять достатні дані щодо обставин подій, які мали місце 19.05.2026 року, процедури оформлення протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 669518 від 19.05.2026 року, та супутніх документів.
Наявні докази оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП та не потребують додаткового виклику свідків у судове засідання для дачі пояснень.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Згідно положень статті 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Призначаючи адміністративне стягнення, суд враховує обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан.
Так, керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.
Водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб, а тому таке правопорушення не може бути визнано малозначним.
Відповідно до положень статті 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. 
Санкцією частини 1 статті 130 КУпАП передбачене покарання у виді штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Слід зауважити, що додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, є безальтернативним.
Враховуючи вимоги закону, конкретні обставини справи та особу правопорушника, суд приходить до висновку, що на ОСОБА_2 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
У відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_2 слід стягнути в дохід держави судовий збір.
Керуючись ст.ст. 33, 34, 130, 221, 283-284, 287, 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000грн.00коп. в дохід держави на рахунок (IBAN) UA418999980313080149000002001, отримувач: ГУК у Вінницькій обл./Він.обл/21081300, ЄДРПОУ 37979858, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 665грн.60коп. на номер рахунку (IBAN) UA908999980313111256000026001, отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код ЄДРПОУ 37993783, Казначейство України (ЕАП).
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується  подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП, та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя