ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
61022, м. Харків, пр. Науки, 5
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України 

01.06.2026р. Справа № 905/232/26

за позовом: Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (код ЄДРПОУ 19480600; адреса: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 85)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліспромсервіс» (код ЄДРПОУ 30648566; адреса: 85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Захисників України, буд. 2)
про стягнення 5599,33 грн.

Суддя Величко Н.В.

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» звернулось до Господарського суду Донецької області через підсистему «Електронний суд» з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліспромсервіс» заборгованості за спожиту електричну енергію за період грудень 2020 року - січень 2021 року, з урахуванням пені, інфляційних втрат та 15% річних від простроченої суми, що становить 5599,33 грн, з яких: 2068,55 грн – заборгованість за спожиту електричну енергію; 321,68 грн – пеня; 1600,00 грн – інфляційні втрати; 1609,10 грн – 15% річних, крім того 2662,40 грн. відшкодування витрат по сплаті судового збору (вх № 1579/26 від 10.04.2026).
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем Договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» в частині повної та своєчасної оплати за поставлену електричну енергію за грудень 2020-січень 2021 року.
На підтвердження заявлених вимог позивачем було надано наступні документи: статутні документи, правовстановлюючі документи на представника позивача, постанова НКРЕКП №1344 від 06.11.2018, лист ДП «Регіональні електричні мережі» №17/15 від 04.01.2021, договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», комерційна пропозиція №3 від 07.06.2019 для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії», рахунки на оплату від 11.01.2021 та від 09.02.2021, акт №003941 від 31 грудня 2020 року та №004100 від 31.01.2021 з доказами направлення, звіти фактичного (корисного) відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника «останньої надії» ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» за грудень 2020 року та за січень 2021 року, вимога №44/11-006481 від 19.12.2023, розрахунок заборгованості за спожиту електричну енергію, розрахунок інфляційних втрат та 15% річних.

Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву, про причини та/або намір вчинити такі дії суд не повідомив.

ХІД СПРАВИ:

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2026 позовним матеріалам присвоєно єдиний унікальний номер справи 905/232/26 та передано на розгляд судді Величко Н.В.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 13.04.2026 відкрито провадження у справі № 905/232/26, справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, встановлено сторонам строк для вчинення дій процесуального характеру.
Про хід справи сторони повідомлені у встановленому порядку, зокрема позивачу процесуальні документи суду доставлені в його електронний кабінет в системі «Електронний суд» (довідки про доставку електронного листа містяться в матеріалах справи); відповідач не має зареєстрованого електронного кабінету у системі «Електронний суд», офіційним місцезнаходженням відповідача є м. Покровськ (Покровська міська територіальна громада), що з 23.08.2024 є територією активних бойових дій і на якій поштові відділення АТ “УКРПОШТА” тимчасово не функціонують, тому відповідач повідомлений про рух справи шляхом публікації на офіційному сайті Господарського суду Донецької області веб-порталу Судова влада України відповідних оголошень (роздруківки оголошень наявні в матеріалах справи). З дня оприлюднення оголошення відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином, згідно ч. 4 ст. 122 ГПК України.
У даному випадку судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. 
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. 
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 названого Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. 
Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень"). 
Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 905/232/26 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
Станом на 01.06.2026 відповідач відзив на позовну заяву не подав, про причини та/або намір вчинити відповідні дії суд не повідомив.
Згідно ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Матеріали справи свідчать, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій та надано достатньо часу для надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було дотримано всіх необхідних вимог щодо повідомлення учасників справи про здійснення її розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).
Оскільки відповідачем не подано відзив на позовну заяву у встановлений судом строк та не зазначено й не обґрунтовано поважних причин пропуску цього строку, з огляду на необхідність розгляду господарської справи впродовж розумних строків в контексті встановлених п. 1 статті 6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини 1950 року гарантій, враховуючи вжиття судом всіх можливих заходів для належного повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників в умовах воєнного стану та достатність часу, наданого учасникам справи для висловлення своєї правової позиції по суті спору та подання доказів на підтвердження власних аргументів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що є підстави для розгляду справи по суті за наявними матеріалами згідно ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

ВСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ, ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 
ПРИ ПРИЙНЯТТІ РІШЕННЯ:

ДПЗД «Укрінтеренерго» (далі - позивач) здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії споживачу на підставі ліцензії, виданої згідно з постановою НКРЕКП від 06.11.2018 №1344, та з 01.01.2019 до 31.12.2025 виконує функції постачальника «останньої надії» згідно з розпорядженням КМУ від 12.12.2018 №1023-р.
Положенням частини 6 статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що постачальник «останньої надії» здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання. Постачальник «останньої надії» оприлюднює відповідний договір на своєму офіційному веб-сайті.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» (надалі - Правила) затверджено типовий договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (додаток 7 до Правил).
На виконання вимог ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» в мережі Інтернет за адресою: www.uie.kiev.ua ДПЗД «Укрінтеренерго» розміщено публічну оферту: порядок приєднання до умов договору; договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», комерційну пропозицію №3 від 07.06.2019р. для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії», додаток №1 до договору (надалі - комерційна пропозиція).
За приписами п.1.1. Договір є публічним договором приєднання споживача (далі - споживач, відповідач) до цього договору і регулює порядок та умови продовження постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (далі - постачальник, позивач) споживачу, у разі, якщо обраний споживачем електропостачальник неспроможний постачати електричну енергію, до моменту обрання споживачем нового електропостачальника або до припинення постачання у передбачених чинним законодавством чи цим договором випадках.
У п. 1.2.9. ПРРЕЕ (в редакції, чинній з 27.07.2019) визначено, що постачальник «останньої надії» здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», зміст якого визначається постачальником «останньої надії» на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (додаток 7 до цих Правил), є публічним договором приєднання та вважається укладеним у визначених законодавством України та цими Правилами випадках, у разі настання яких споживач безакцептно приймає умови договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».
За відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліспромсервіс» (далі - ТОВ "Ліспромсервіс", відповідач) є юридичною особою, резидентом України, зареєстрований в державному реєстрі юридичних осіб 26.01.2000, № запису в реєстрі 12711200000000190 від 13.01.2005, основним видом діяльності є лісопильне та стругальне виробництво (код КВЕД 16.10), місцезнаходженням юридичної особи є 85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Захисників України, буд.2, станом на 01.06.2026 актуальний стан юридичної особи - зареєстровано, в процесі припинення не перебуває.
З матеріалів справи вбачається, що Державне підприємство «Регіональні електричні мережі» листом №17/15 від 04.01.2021 повідомило позивача про те, що, зокрема, ТОВ «Ліспромсервіс» з 30.12.2020 переводиться на постачання електричної енергії «останньої надії» ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО».
Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладений договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальника «останньої надії», які розроблені з урахуванням вимог ст.ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України та у відповідності до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018р. №312.
Відповідно до п. 2.1 Договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору, що зазначені в додатку 1 до договору (комерційна пропозиція).
Спосіб визначення ціни (тарифу) за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни за електричну енергію (п.5.2. Договору).
Пунктом 5.3 Договору унормовано, що ціна (тариф) на електричну енергію визначається постачальником, що формується ним відповідно до методики (порядку), затвердженої регулятором.
Ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни. У випадку застосування диференційованих цін (тарифів) на електричну енергію вказані в рахунках суми відображають середню ціну, обчислену на базі річних диференційованих цін (тарифів). (п.5.7. договору).
Згідно з п.5.8 Договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.
За умовами п.5.10 Договору оплата виставленого постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.
Відповідно до п.6.1. Договору споживач має право, зокрема, безоплатно отримувати всю інформацію стосовно його прав та послуг, надаються постачальником, та інформацію про ціну, порядок оплати за спожиту електричну енергію, а також іншу інформацію, що має надаватись постачальником відповідно до чинного законодавства та/або цього Договору. 
Пунктом 6 Договору визначені права та обов`язки споживача.
Відповідно до п.6.2. споживач зобов`язується, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цьому Договору.
За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством (п. 9.1 Договору).
Цей договір набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів (п. 13.1 Договору).
Додатком №1 до Договору викладено Комерційну пропозицію №3 від 07.06.2019р. для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії».
Згідно з п.4 Комерційної пропозиції споживач сплачує 100% від орієнтовної вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання споживачем рахунку. У разі неотримання рахунку споживач зобов`язується здійснити 100% оплату самостійно (без рахунку) на поточний рахунок постачальника, зазначений у договорі, не пізніше ніж за 1 банківський (робочий) день до початку розрахункового періоду, виходячи з прогнозованого обсягу споживання електричної енергії у розрахунковому періоді та діючої у розрахунковому періоді ціни на електричну енергію. Ця норма не застосовується до акцептування умов Договору, порядок якого визначений пунктом 7.1 даної комерційної пропозиції. Орієнтовна вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих постачальником від оператора систем розподілу (передачі) (далі - ОС).
Відповідно до п.4.2 комерційної пропозиції остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ.
Положеннями п.4.4 комерційної пропозиції закріплено, що акт купівлі-продажу складається на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії споживачем, отриманих від ОС. 
У разі наявності зауважень до акту купівлі - продажу, споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності.
До усунення розбіжностей сторони Договору керуються даними, що зазначені в Акті купівлі-продажу, з подальшим коригуванням даних після врегулювання розбіжностей.
Сторони у п.6.1 комерційної пропозиції погодили, що за внесення передбачених умовами Договору платежів з порушенням термінів, визначених даною комерційною пропозицією, постачальник має право нарахувати споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.
Споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежними чином виконаного зобов`язання (п.7.4 Комерційної пропозиції).
Керуючись ст. 259 ЦК України сторони домовились, встановити в цьому Договорі збільшений строк позовної давності:
- строк загальної позовної давності щодо вимог про стягнення боргу тривалістю п`ять років;
- строк спеціальної позовної давності щодо вимог про стягнення штрафних санкцій (штраф, пеня) тривалістю п`ять років. (п .14.1 комерційної пропозиції).
На виконання умов Договору, на підставі звітів щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника «останньої надії», що надана Донецькою філією ДП «Регіональні електричні мережі» за період постачання грудень 2020-січень 2021 року, позивач склав наступні розрахункові документи:
- рахунок №000030648566/26/О12/09577 від 11.01.2021р. на суму 1708,51 грн. та Акт №003941 купівлі-продажу електроенергії за грудень 2020 року, відповідно до якого відповідачем спожито електричну енергію в обсязі 508,00 кВт*год на суму 1708,51грн. (з ПДВ). Вказаний акт та рахунок повернувся без вручення із відміткою «за закінченням терміну зберігання», про що свідчить надані позивачем рекомендоване повідомлення з довідкою про причини повернення/досилання форма Ф.20;
- рахунок №00000030648566/26/О01/09911 від 09.02.2021р. на суму 360,04грн. та Акт №004100 купівлі-продажу електроенергії за січень 2021 року, відповідно до якого відповідачем спожито електричну енергію в обсязі 101 кВт*год на суму 360,04грн. (з ПДВ). Вказані акт та рахунок відповідач отримав 23.02.21р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Всього вартість спожитої відповідачем електричної енергії у спірний період становить 2068,55грн.
Позивачем засобами поштового зв`язку була направлена відповідачу претензія-вимога №44/11-006481 від 19.12.2023 про сплату штрафних санкцій на суму 2096,04 грн та боргу за спожиту електроенергію на суму 2068,55 грн, яка була вручена відповідачу 19.03.24 (рекомендоване повідомлення про вручення №0600093576753).
Докази реагування на цю претензію з боку відповідача в матеріалах справи відсутні.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача борг за спожиту електроенергію з урахуванням нарахованих пені, інфляційних втрат та 15% річних від простроченої суми. 
Вирішуючи дану справу, суд зазначає таке. 
Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
За змістом цієї норми зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 633 Цивільного кодексу України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг).
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України).
За приписами ст. 4 ЗУ «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, і договори про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».
Постачальник «останньої надії» - це визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який за обставин, встановлених цим Законом, не має права відмовити споживачу в укладенні договору постачання електричної енергії на обмежений період часу (п. 66 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про ринок електричної енергії»).
Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
У відповідності до ч.1 ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник «останньої надії» надає послуги з постачання електричної енергії споживачам у разі: 1) банкрутства, ліквідації попереднього електропостачальника; 2) завершення строку дії ліцензії, зупинення або анулювання ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника; 3) невиконання або неналежного виконання електропостачальником правил ринку, правил ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку, що унеможливило постачання електричної енергії споживачам; 4) необрання споживачем електропостачальника, зокрема після розірвання договору з попереднім електропостачальником; 5) в інших випадках, передбачених правилами роздрібного ринку.
За змістом ч.5 ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник «останньої надії» зобов`язаний постачати електричну енергію споживачам за ціною, що формується ним відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, та включає, зокрема, ціну купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії, ціну (тариф) на послуги постачальника «останньої надії», ціни (тарифи) на послуги оператора системи передачі та оператора системи розподілу відповідно до укладених договорів про надання відповідних послуг.
Для забезпечення постачання електричної енергії споживачам постачальник «останньої надії» здійснює купівлю-продаж електричної енергії на ринку електричної енергії за вільними цінами. Методика (порядок) розрахунку ціни електричної енергії, що застосовується постачальником «останньої надії» при формуванні ціни постачання електричної енергії споживачам, затверджується Регулятором.
Ціни, за якими здійснюється постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», мають бути економічно обґрунтованими, прозорими та недискримінаційними і не повинні перешкоджати конкуренції на ринку електричної енергії.
Ціна (тариф) на послуги постачальника «останньої надії» визначається за результатами конкурсу.
У разі якщо конкурс на визначення постачальника «останньої надії» не відбувся, ціна (тариф) на послуги тимчасово призначеного постачальника «останньої надії» встановлюється Регулятором згідно із затвердженою ним методикою та має враховувати економічно обґрунтовані витрати, пов`язані з особливим режимом роботи та ризиками від провадження діяльності постачальника «останньої надії», а також норму прибутку з урахуванням особливостей діяльності такого електропостачальника.
Згідно ч.8-11 ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник «останньої надії» здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.
Постачальник «останньої надії» постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник «останньої надії» припиняє електропостачання споживачу.
Порядок заміни електропостачальника на постачальника «останньої надії» визначається правилами роздрібного ринку.
Постачальник «останньої надії» має повідомити споживачу умови постачання, ціни на електричну енергію, а також про право споживача на вибір електропостачальника.
Постачальник «останньої надії» зобов`язаний оприлюднити зазначену інформацію на своєму офіційному веб-сайті.
Отже, аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що у разі настання обставин, визначених у частині першій статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник «останньої надії» надає послуги з постачання електричної енергії та відповідно до пункту 66 частини першої статті 1 цього Закону не має права відмовити споживачу в укладенні договору постачання електричної енергії на обмежений період часу, а факт приєднання Споживача до публічного договору постачання електричної енергії від постачальника «останньої надії» відбувається по факту споживання електричної енергії без укладення договору з іншим електропостачальником.
Таким чином, факт укладення публічного договору постачання електричної енергії постачальника «останньої надії» відповідно до наведеного вище законодавства пов`язується з початком фактичного постачання електричної енергії споживачу постачальником «останньої надії», а не з датою повідомлення споживача про укладення такого договору.
Так, за інформацією ДП «Регіональні електричні мережі» відповідача віднесено до категорії споживачів, постачання електричної енергії яким здійснює постачальник «останньої надії» з 30.12.2020р.
Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини на підставі публічного договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» від 01.11.2019р., умови якого відповідач як споживач електроенергії безакцептно прийняв.
Пунктом 3 частини 1 ст. 57 Закону України «Про ринок електричної енергії» регламентовано, що електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.
Згідно з п.п. 4.12, 4.19. ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції).
Судом встановлено, що з урахуванням наявних у матеріалах справи актів купівлі-продажу електроенергії, рахунків за період з грудня 2020 року (30.12.2020-31.12.2020) по січень 2021 року, а також інформації, яка міститься у звіті щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної мережі наданий ОСР - Донецькою філією ДП «Регіональні електричні мережі», заборгованість відповідача перед позивачем за спожиту електричну енергію за вказаний період становить 2068,55грн.
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Пунктом 5.5.5 ПРРЕЕ передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
За приписами пункту 1 частини третьої статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» відповідач, як споживач зобов`язаний: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Такий обов`язок забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору покладено на відповідача (споживача) і підпунктом 2 пункту 6.2. договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».
За умовами п.5.10 Договору оплата виставленого постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.
У надісланих позивачем рахунках зазначено, що вони мають бути сплачені протягом 5 банківських (робочих) днів.
Відтак, враховуючи встановлені судом обставини, відповідач мав сплатити рахунки протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання, а саме по рахунку №000030648566/26/О12/09577 від 11.01.2021 на суму 1708,51 грн. за грудень 2020 року - до 26.02.2021, рахунок №000030648566/26/О01/09911 від 09.02.2021р. на суму 360,04грн. за січень 2021 - до 02.03.2021.
Згідно з статтею 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За приписами статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.
Враховуючи відсутність доказів сплати заборгованості за період грудень 2020 року - січень 2021 року, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 2068,55грн. Відповідач протилежного не довів.
Щодо вимог про стягнення з відповідача пені у сумі 321,68грн. суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).
У пункті 6.1 комерційної пропозиції №3 сторони погодили, що за внесення передбачених умовами Договору платежів з порушенням термінів, визначених даною комерційною пропозицією, постачальник має право нарахувати споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день простроченого платежу, враховуючи день фактичної оплати. Споживач зобов`язується сплатити пеню на підставі рахунку постачальника.
Крім того, у п.13.1 Комерційної пропозиції погоджено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання або неналежного виконання зобов`язання припиняється через один рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Суд зазначає, що позивачем невірно визначено початок періоду для нарахування пені на суму 1708,51 грн, оскільки рахунок має бути оплачений протягом 5 банківських днів. В матеріалах справи наявна довідка Ф-20 з відміткою «за закінченням терміну зберігання» зі штемпелем пошти від 20.02.21. Таким чином, нарахування пені слід здійснювати з 27.02.2020.
Здійснивши перерахунок нарахування пені за період з 27.02.2021 – 20.01.2022, судом встановлено, що сума пені становить 242,23 грн, за період з 03.03.2021-02.03.2022 – 58,66. Таким чином, вимога про стягнення пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 300,89 грн.
Також, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 1600,00 грн. та 15% річних у сумі 1609,10 грн..
Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У комерційній пропозиції №3 у п.7.4 встановлено, що споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.
Договором, що був укладений між сторонами, встановлено інший розмір процентів річних 15%, аніж встановлено ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (3% річних).
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що розрахунок є неправильним, оскільки позивачем невірно визначено початок прострочення для нарахування, оскільки вірним є 27.02.2022. Здійснивши перерахунок, суд зазначає, що розмір інфляційних втрат становить 1631,80 грн. Однак, оскільки відповідно до ч.2 ст.237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі заявлених вимог, суд задовольняє вимоги в цій частині в заявленому розмірі – 1600,00 грн..
Здійснивши перерахунок 15% річних, з урахуванням дати прострочення, з 27.02.2021, суд зазначає, що їх розмір становить 1583,12 грн.
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Враховуючи вищевикладене, надавши відповідну юридичну оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову частково, поклавши судові витрати за розгляд справи на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог відповідно до ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 74, 76, 86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліспромсервіс» (код ЄДРПОУ 30648566, адреса: 85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Захисників України, буд. 2) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (код ЄДРПОУ 19480600, адреса: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 85) заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 2068,55 грн, інфляційні втрати у розмірі 1600,00 грн, пеню у розмірі 300,89 грн, 15% річних у розмірі 1583,12 грн, а також 2640,31 грн відшкодування сплаченого судового збору.
В решті вимог відмовити.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення підписано 01.06.2026.

Суддя Н.В. Величко