154/801/26 
2/154/831/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року м. Володимир
Володимирський міський суд Волинської області в складі:
головуючого – судді Кусік І.В.
за участю:
секретаря судового засідання Редько В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом виконавчого комітету Володимирської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, 
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2026 року виконавчий комітет Володимирської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачка ОСОБА_1 є матір`ю малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батько дітей ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15.08.2024 року у справі №154/204/24 у ОСОБА_1 відібрано малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Зазначають, що ОСОБА_1 зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, бродяжить. Матір часто залишала дітей на сторонніх осіб сумнівної поведінки. З появою співмешканця ситуація погіршилася. ОСОБА_1 та її співмешканець не визнають українське законодавство, а визнають виключно закони і символіку СРСР. На даний момент діти виховуються в дитячому будинку сімейного типу. Після вилучення дітей у матері та до теперішнього часу ОСОБА_1 жодного разу не виявляла зацікавленості щодо них: не телефонувала та не підтримувала з ними ніякого зв`язку, не намагалася дізнатися про стан їхнього здоров`я. ОСОБА_1 не проживає за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 . Місце її перебування та номер телефону невідомі. Знайти жінку у соціальних мережах не вдалося. Такі дії свідчать про її ухилення від виконання батьківських обов`язків і відсутність наміру піклуватися про дітей. Мати не надала документальних підтверджень щодо поліпшення способу життя, наявності умов для утримання дітей та можливості їх повернення до неї. Відповідно до довідки про зареєстрованих та заборгованість за надані житлово-комунальні послуги від 16.02.2026 року № 515 у відповідачки наявна значна заборгованість за житлово-комунальні послуги, що може свідчити про її складне матеріальне становище та неспроможність належним чином забезпечувати потреби дітей. 
Таким чином, відповідачка ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, не підтримує з ними родинних зав`язків. 
У зв`язку із тим, що відповідачка ОСОБА_1 не піклується належним чином про життя, здоров`я, розвиток своїх малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто не виконує своїх батьківських обов`язків, просять позбавити її батьківських прав відносно них. 
Процесуальні рішення суду:
Ухвалою судді Кусік І.В. від 05 березня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 21 квітня 2026 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
Судом встановлено наступне:
Представник позивача ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, надала заяву, якою заявлені позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити та розглянути справу у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, будь-яких клопотань заяв до суду не надсилала, відзиву на позов не подала.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 є матір`ю малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дані факти стверджуються свідоцтвами про народження дітей серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 відповідно.
Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 14.08.2022 року стверджується, що батько дітей ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15 серпня 2024 року малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відібрано у матері ОСОБА_1 та стягнуто з матері аліменти на їх утримання.
Згідно наказів № 08 від 24.10.2024 року, № 09 від 24.10.2024 року та № 10 від 24.10.2024 року Про постановку на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було поставлено на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, та внесено відомості до Єдиного електронного банку даних дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і сім`ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів.
Згідно рішення виконавчого комітету Володимирської міської ради Волинської області від 24.10.2024 року № 422 малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.
Згідно актів обстеження умов проживання від 17.06.2025 року, від 10.10.2025 року, від 16.02.2026 року, за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрована, однак не проживає ОСОБА_1 . Місце її знаходження невідоме. 
Згідно Довідки про зареєстрованих та заборгованість за надані житлово-комунальні послуги № 3155 від 10.10.2025 року, у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані відповідачка ОСОБА_1 та її малолітні діти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заборгованість за послуги водопостачання - 47193,70 грн., за вивіз сміття - 1808 грн., за електроенергію - 5135,56 грн., а усього 54138,01 грн. 
З повідомлення Служби у справах дітей виконавчого комітету Ковельської міської ради № 096-1.20 від 16.02.2026 року вбачається, що у дитячому будинку сімейного типу сім`ї ОСОБА_7 влаштовані та проживають з листопада 2024 року діти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За час проживання дітей у дитячому будинку сімейного типу мама дітей ОСОБА_1 жодного разу їх не відвідала, до служби у справах дітей з цього приводу не зверталася. 
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно з частин першої, другої, шостої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі – Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини (ст. 150 СК України).
Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. 
Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 
Рішенням виконавчого комітету Володимирської міської ради від 19.12.2025 року № 467 затверджено висновок про доцільність позбавлення відповідачки ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якого вбачається, що ОСОБА_1 злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків тривалий час. З серпня 2024 року і по даний час діти виховуються у прийомній сім`ї. За цей час матір дітей ні разу не відвідала та не поцікавилася їхнім життям. Виходячи з інтересів дітей, виконавчий комітет Володимирської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно її малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, позбавлення відповідачки ОСОБА_1 батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду, є єдиним можливим засобом забезпечення дітям гармонійного розвитку та виховання, як того вимагає ст. 150 СК України.
При цьому, застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, він має право бути поновленим у батьківських правах відносно своєї доньки відповідно до положень ст. 169 СК України.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на вказане, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору при поданні позову, з відповідачки підлягає стягненню в користь держави судовий збір у розмірі 1331 гривень 20 копійок.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76-78, 81, 89, 141, 258-259, 265, 268, 273, 280-283 ЦПК України та на підставі ст. 150, 164, 165, 166, 180, 182, 183, 184 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов виконавчого комітету Володимирської міської ради (код ЄДРПОУ 04051282, вул. Данила Галицького,5, м. Володимир Волинської області) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) про позбавлення батьківських прав задоволити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча Ірина КУСІК