30.06.2026 

Справа № 401/4115/25
Провадження №2/401/651/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Волошиної Н.Л., за участю секретаря Яцини А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Світловодську в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Світловодська центральна районна лікарня» Світловодської міської ради про визнання частково недійсним та нікчемним наказу, -
ВСТАНОВИВ:
15 грудня 2025 року представники ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3  звернулися до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Світловодська центральна районна лікарня» Світловодської міської ради та просять ухвалити рішення, яким визнати частково недійсним та нікчемним фактично нікчемний наказ директора КНП «Світловодська ЦРЛ» Світловодської міської ради № 01-06/34 від 13 січня 2023 року «Про врегулювання питання оплати праці», а саме пункти 3 та 4 вказаного наказу через їх суперечність чинному законодавству України, Статуту і Колективному договору Світловодської ЦРЛ та один одному і застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину. 
Представники позивача зазначають, що позивачка є лікарем – хірургом КНП «Світловодська ЦРЛ» СМР. Оспорюваним наказом відповідач позбавив позивачку великої частини недоплаченої заробітної плати, про зобов`язання нарахування і виплати яких судом розглядається справа № 401/2277/23 за позовом позивачки до Комунального некомерційного підприємства «Світловодська центральна районна лікарня» Світловодської міської ради. Вимога щодо нікчемності наказу № 01-06/34 від 13 січня 2023 року «Про врегулювання питання оплати праці» в межах вказаної цивільної справи позивачем не заявлялась, в зв`язку з чим вона звернулась до суду з даним позовом та обґрунтовує його наступним. 
Постанова КМУ № 28 від 13 січня 2023 року «Деякі питання оплати праці медичних , фармацевтичних працівників та фахівців з реабілітації державних та комунальних закладів охорони здоров`я» була опублікована 14 січня 2023 року, набирає чинності з дня опублікування та застосовується з 01 січня 2023 року. Оспорюваний наказ був виданий 13 січня 2023 року, до опублікування постанови, тому про неї посадові особи Світловодської ЦРЛ не могли знати, відтак наказ від 13 січня 2023 року з вказівками, які набрали чинності 14 січня 2023 року, є нікчемним. Крім того, п. 3 даного наказу суперечить Статуту та Колективному договору Світловодської ЦРЛ, а п. 4 також суперечить вищезазначений Постанові КМУ, чинному законодавству України та п. 3 цього ж наказу. Замість розмірів зарплат, які передбачені в постанові КМУ № 28 від 13 січня 2023 року в.о. директора лікарні вирішив виплачувати зарплату працівникам на рівні « не менше мінімальної заробітної плати, яка передбачена законом про Державний бюджет України на відповідний рік». А всі інші кошти, які призначені для виплати зарплати вирішив щомісячно протизаконно ділити як премії між працівниками за особистими вподобаннями, що не відповідає КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», Статуту та Колективному договору лікарні та Положенню про преміювання працівників, яке є додатком № 9 до Колективного договору Світловодської ЦРЛ, п. 10 якого наголошує на тому, що за наявності заборгованості з виплати заробітної плати преміювання працівників не здійснюється. До видачі оспорюваного наказу діяв наказ головного лікаря КНП «Світловодська ЦРЛ» Світловодської міської ради № 01-06/55 від 21 січня 2022 року «Про оплату праці з 01 січня 2022 року, в якому було вказано розмір місячної заробітної плати « не менше 20000 грн» та «не менше 13500 грн» та було наказано внести в Колективний договір вказівку про розміри заробітної плати і після цього ніяких змін до колективного договору не було. Відповідач без внесення змін до колективного договору самовільно обмежив оплату праці до мінімального розміру на необмежений строк з порушенням передбаченого ст. 103 КЗпП України двомісячного строку для запровадження або зміни умов оплати праці. (а.с. 2-7)
Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано час для усунення зазначених в ухвалі недоліків. ( а.с. 16-17)
Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 січня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. (а.с. 27-28)
22 січня 2026 року представник відповідача Глабець І.Б. представила суду Відзив на позовну заяву, у якому просила суд відмовити позивачці в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень проти позову навела наступне.
Наказом від 13 січня 2023 року за № 01-06/34 у відповідності до постанови № 28 від 13 січня 2023 року Кабінету Міністрів України «Про деякі питання оплати праці працівників державних та комунальних закладів охорони здоров`я» (далі Постанова № 28 від 13.01.2023 року) було врегульовано оплату праці працівників закладу охорони здоров`я (КНП «Світловодська ЦРЛ» СМР). У відповідності до пункту 5.10 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», дата документа — це, відповідно, дата його підписання, затвердження, прийняття, реєстрації або складення. Тобто, дата на документі не має однозначного визначення та має тлумачитися у сукупності із іншими обставинами. Відповідно до фактичних обставин справи, 13 січня 2023 року - це дата реєстрації проекту наказу, оскільки наказу було присвоєно реєстраційний номер за вказаною датою. В той же час, сам проект наказу створювався пізніше, а саме 16 січня 2023 року, оскільки виконавець документу, склавши його, поставив підпис та дату у листі погодження.
В ситуації що склалася не можна залишити поза увагою дні тижня в які була прийнята та опублікована Постанова № 28 від 13.01.2023 року. Так, у відповідності до календаря 13 січня 2023 року – це п`ятниця останній робочий день тижня, відповідно 14 січня 2023 року день публікації – це субота, а 16 січня 2023 року – понеділок, перший робочий день. Відповідно до фактичних обставин, саме ІНФОРМАЦІЯ_1 на офіційному сайті Міністерства охорони здоров`я за посиланням в мережі інтернет: https://moz.gov.ua/uk/urjad-vstanoviv-bazovi-garantii-rozmiru-minimalnoi-zarplati medikam-na-2023-rik-2 , було розміщено повідомлення про врегулювання Урядом оплати праці лікарів на 2023 рік . Очевидно, що саме вказане повідомлення, набрання чинності Постановою № 28 від 13.01.2023 року стали підставою для складання відповідним працівником проекту наказу та початку процедури погодження – 16 січня 2023 року. Тобто, очевидним є те, що відповідальний працівник склала наказ 16 січня 2023 року, проте працівник відповідальний за реєстрацію вказала 13 січня 2023 року, в зв`язку з відсутністю на момент реєстрації зареєстрованих наказів за 16 січня 2023 року. В той же час, пунктом 4 Постанови № 28 визначено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 1 січня 2023 року. Враховуючи вище викладене реєстрація проекту наказу днем прийняття постанови № 28 не є порушенням законодавства та не порушує будь – яких прав та законних інтересів Позивача.
Пунктом 3 Наказу № 01-06/34 від 13 січня 2023 року визначено: «У разі, якщо витрати на оплату праці з нарахуванням за поточний місяць перевищують 85 відсотків отриманих в поточному місяці грошових коштів, з урахуванням накопичених залишків, оплату праці встановити в межах наявного фонду оплати праці, але у розмірі не менше ніж мінімальна заробітна плата, яка передбачена законом про Державний бюджет України на відповідний рік.» Відповідно до правил української мови словосполучення «у разі» уживається для вираження умови, за якої щось може статися; якщо трапиться, якщо виникне потреба. Тобто, в оскаржуваному наказі роботодавець припустив можливість настання певного випадку та врегулював у відповідності до нормативно – правового акту (Постанови № 28 від 13.01.2023 року) порядок дій структурних підрозділів підприємства. Підпунктом 3 пункту 1 Постанови № 28 від 13.01.2023 року передбачено, що вимоги підпункту 1 цього пункту не поширюються на комунальні заклади охорони здоров`я, які мають укладені з Національною службою здоров`я договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, якщо витрати на оплату праці з нарахуваннями за поточний місяць, перевищують 85 відсотків отриманих у поточному місяці грошових коштів. Положеннями підпункту 4 пункту 1 Постанови № 28 від 13.01.2023 року передбачено, що у випадках, визначених підпунктом 3 цього пункту, мінімальний розмір оплати праці медичних працівників комунальних закладів охорони здоров`я установлюється в межах наявного фонду оплати праці, але у розмірі не менше ніж мінімальна заробітна плата, яка передбачена законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
Із змісту статті 15 Закону України «Про оплату праці» вбачається, що форми і системи оплати праці, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій передбачених законодавством. підприємства. Отже, порядок преміювання регулюється колективним договором, а не Статутом. Положеннями пп. 8.5.15 Статуту, про який вказує Позивач, визначено лише право директора підприємства видавати накази про преміювання, а не регулювати саму процедуру преміювання, яка у відповідності до чинного законодавства України регулюється спеціальним внутрішнім нормативно – правовим документом підприємства – Колективним договором. На КНП «Світловодська ЦРЛ» СМР укладено колективний договір на період 2021 – 2026 роки. Змістом пп. 4.1.3 пункту 4.1. розділу 4 колективного договору підприємства передбачено, що роботодавець зобов`язався здійснювати преміювання працівників відповідно до положення про преміювання, яке є додатком до колективного договору. Пунктом 1 Положення про преміювання передбачено, що положення про преміювання вводиться з метою посилення мотивації праці та підвищення впливу матеріального стимулювання на якість і культуру медичного обслуговування, зростання продуктивності праці, якісного та вчасного виконання інших видів робіт, які забезпечують діяльність Підприємства. Тобто, премія на КНП «Світловодська ЦРЛ» СМР – це заохочувальна виплата. Отже, на КНП «Світловодська ЦРЛ» СМР премія не є гарантованою виплатою. В зв`язку з вище викладеним, у пункті 4 наказу від 13 січня 2023 року № 01 06/34 визначено, що у випадку наявності підстав, преміювання працівників проводити у відповідності до положення про преміювання. Адміністрація закладу охорони здоров`я не приймала рішень про заміну виплати заробітної плати преміями. (а.с. 43-55)
02 лютого 2026 року до суду від представників позивачки надійшла Відповідь на відзив, у якому вони не погодились з доводами представника відповідача та наполягали на обґрунтованості позовних вимог. (а.с. 79-81)
03 березня 2026 року до суду надійшло Заперечення на відповідь на відзив, у якому представник відповідача підтримав доводи, наведені у Відзиві на позов. (а.с. 116-123)
В судовому засіданні представники позивачки позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позові. 
В ході судового розгляду справи представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, наведених у відзиві. 
Заслухавши доводи сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 
Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
За положеннями ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч. 2 статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян на підставі Конституції України гарантується.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Стаття 43 Конституції України гарантує, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається КЗпП України, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.
За приписами статті 94 КЗпП України, ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.
Частинами першою та четвертою статті 8 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що держава здійснює регулювання оплати праці працівників підприємств усіх форм власності шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати та інших державних норм і гарантій, а також шляхом оподаткування доходів працівників.
Мінімальний розмір оплати праці медичних, фармацевтичних працівників та фахівців з реабілітації державних та комунальних закладів охорони здоров`я визначається Кабінетом Міністрів України, у тому числі з дотриманням гарантій щодо мінімальної заробітної плати.
Працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору (ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці»).
Відповідно до пункту «ж» ч. 1 ст. 77 Основ законодавства України про охорону здоров`я медичні і фармацевтичні працівники мають право на оплату праці у державних та комунальних закладах охорони здоров`я у розмірі, не нижчому, ніж визначено Кабінетом Міністрів України, у тому числі з дотриманням гарантій щодо мінімальної заробітної плати.
На виконання частини першої та четвертої статті 8 Закону України «Про оплату праці», пункту «ж» частини першої статті 77 Основ законодавства України про охорону здоров`я Кабінет Міністрів України прийняв постанову №28 від 13.01.2023 «Деякі питання оплати праці працівників державних та комунальних закладів охорони здоров`я» (далі по тексту постанова КМУ №28).
Даною постановою КМУ № 28 врегульовано питання оплати праці працівників державних та комунальних закладів охорони здоров`я та в п. 1 установлено, що :
1) в державних та комунальних закладах охорони здоров`я, які одержали ліцензію на право провадження господарської діяльності з медичної практики:
мінімальний розмір оплати праці медичних, фармацевтичних працівників та фахівців з реабілітації за виконану у повному обсязі місячну (годинну) норму праці установлюється в межах фонду оплати праці на рівні не менше: 
20000 гривень для осіб, які займають лікарські посади у закладах охорони здоров`я (крім лікарів-інтернів), посади фармацевтів у закладах охорони здоров`я (крім фармацевтів-інтернів), посади професіоналів у галузі охорони здоров`я у закладах охорони здоров`я та посади професіоналів з вищою немедичною освітою у сфері охорони здоров`я; 
13500 гривень для осіб, які займають посади у закладах охорони здоров`я, віднесені єдиними кваліфікаційними вимогами до посад фахівців (крім лікарів-інтернів та фармацевтів-інтернів).
Під час обчислення розміру заробітної плати працівника для забезпечення її мінімального розміру враховуються основна, додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати;
граничний розмір надбавок, передбачених у підпункті “а” підпункту 2 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 р. № 1298 “Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери” (Офіційний вісник України, 2002 р., № 36, ст. 1699), може бути збільшений медичним, фармацевтичним працівникам та фахівцям з реабілітації державних та комунальних закладів охорони здоров`я для досягнення розміру нарахованої заробітної плати, передбаченого абзацами третім і четвертим цього підпункту, та диференціації заробітної плати в межах наявного фонду оплати праці; 
надбавки, установлені з урахуванням положень абзацу шостого цього підпункту, не враховуються під час установлення доплат та інших надбавок медичним, фармацевтичним працівникам та фахівцям з реабілітації державних та комунальних закладів охорони здоров`я;
диференціація заробітної плати медичним, фармацевтичним працівникам та фахівцям з реабілітації державних та комунальних закладів охорони здоров`я здійснюється у межах фонду оплати праці шляхом встановлення доплат та надбавок з урахуванням складності, відповідальності та умов виконуваної роботи, кваліфікації працівника, результатів його роботи;
2) у разі встановлення медичному, фармацевтичному працівнику та фахівцю з реабілітації державних та комунальних закладів охорони здоров`я неповного робочого дня або неповного робочого тижня, а також під час невиконання працівником у повному обсязі встановленої норми тривалості робочого часу вимога щодо розміру оплати праці, передбачена абзацами третім і четвертим цього підпункту, застосовується пропорційно до виконаної працівником норми праці;
3) вимоги підпункту 1 цього пункту не поширюються на:
державні та комунальні заклади охорони здоров`я, які мають укладені з Національною службою здоров`я договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, якщо витрати на оплату праці з нарахуваннями за поточний місяць, що розраховані відповідно до абзаців третього і четвертого підпункту 1 цього пункту, перевищують 85 відсотків отриманих у поточному місяці грошових коштів з урахуванням накопичених залишків;
медичних працівників, які залучені виключно до надання первинної медичної допомоги (лікарів або інших медичних працівників, які працюють під керівництвом таких лікарів), у разі, коли лікаря обрали менше ніж 70 відсотків пацієнтів оптимального обсягу практики первинної медичної допомоги;
4) у випадках, визначених підпунктом 3 цього пункту, мінімальний розмір оплати праці медичних, фармацевтичних працівників та фахівців з реабілітації державних та комунальних закладів охорони здоров`я установлюється в межах наявного фонду оплати праці, але у розмірі не менше ніж мінімальна заробітна плата, яка передбачена законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
Пунктом 4 постанови КМУ № 28 передбачено, що вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01 січня 2023 року. 
Наказом в.о. директора КНП «Світловодська центральна районна лікарня» Світловодської міської ради Сергія Савича від 13 січня 2023 року № 01-06/34 «Про врегулювання питання оплати праці» на виконання вищезазначеної Постанови визначено: 
1.Установити мінімальний розмір оплати праці медичних, фармацевтичних працівників та фахівців з реабілітації за виконану в повному обсязі місячну (годинну) норму праці на рівні не менше: 
20000 гривень для осіб, які займають лікарські посади (крім лікарів-інтернів), посади фармацевтів (крім фармацевтів-інтернів), посади професіоналів у галузі охорони здоров`я та посади професіоналів з вищою немедичною освітою; 
13500 гривень для осіб, які займають посади, віднесені єдиними кваліфікаційними вимогами до посад фахівців (крім лікарів-інтернів та фармацевтів-інтернів).
1.1.Під час обчислення розміру заробітної плати працівника для забезпечення її мінімального розміру враховуються основна, додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати.
Диференціація заробітної плати медичним, фармацевтичним працівникам та фахівцям з реабілітації державних здійснюється в межах фонду оплати праці шляхом встановлення доплат та надбавок з урахуванням складності, відповідальності та умов виконуваної роботи, кваліфікації працівника, результатів його роботи.
2.У разі встановлення медичному, фармацевтичному працівникові та фахівцю з реабілітації неповного робочого дня або неповного робочого тижня, а також під час невиконання працівником у повному обсязі встановленої норми тривалості робочого часу оплата праці проводиться пропорційно до виконаної працівником норми праці.
3.У разі, якщо витрати на оплату праці з нарахуванням за поточний місяць перевищують 85 відсотків отриманих в поточному місяці грошових коштів, з урахуванням накопичених залишків, оплату праці встановити в межах наявного фонду оплати праці, але у розмірі не менше ніж мінімальна заробітна плата, яка передбачена законом про Державний бюджет України на відповідний рік. 
4.Преміювання працівників проводити у відповідності до Положення колективного договору «Про преміювання», зокрема, в зв`язку з поліпшенням показників роботи у відповідності до звітів наданих НСЗУЦ ( кількість пролікованих випадків), складності та обсягу виконуваних робіт, тощо. (а.с. 11)
Пункти 1-3 наказу від 13 січня 2023 року № 01-06/34 «Про врегулювання питання оплати праці» повністю узгоджуються зі змістом постанові КМУ № 28, якою врегульовані питання оплати праці працівників державних та комунальних закладів охорони здоров`я.
Доводи позивачки щодо недійсності та нікчемності п. 3 наказу в.о. директора КНП «Світловодська центральна районна лікарня» Світловодської міської ради від 13 січня 2023 року № 01-06/34 «Про врегулювання питання оплати праці» з тих підстав, що наказ датований 13 січня 2023 року, тобто до дати набрання чинності постановою КМУ № 28, яка набрала чинності 14 січня 2023 року не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з п. 4 постанови КМУ № 28 вона застосовується з 01 січня 2023 року, відтак , незважаючи на невідповідність дати прийняття оспорюваного наказу даті набрання постановою КМУ № 28 чинності, він прийнятий в межах строку початку застосування постанови, відповідає її положенням, відповідно підстави стверджувати про незаконність оспорюваного п. 3 вказаного наказу відсутні. При цьому суд зауважує, що в контексті предмету позову доводи позивачки про недійсність п. 3 наказу з підстав ст. 103 КЗпП України є нікчемними. 
Що стосується позовних вимог щодо недійсності п. 4 наказу в.о. директора КНП «Світловодська центральна районна лікарня» Світловодської міської ради від 13 січня 2023 року № 01-06/34 «Про врегулювання питання оплати праці», то судом зазначається наступне. 
Відповідно до ч. 2 ст. 97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.
Додатком № 9 до Колективного договору КНП «Світловодська центральна районна лікарня» Світловодської міської ради є Положення про преміювання працівників. (а.с. 58-60)
Даним Положенням врегульовано порядок і підстави преміювання працівників закладу охорони здоров`я. Зокрема п. 3 Положення передбачено, що премія нараховується кожному працівнику в залежності від показників діяльності підприємства ( структурного підрозділу), особистого внеску в загальні результати роботи підрозділу , Підприємства і граничними розмірами в межах фонду оплати праці не обмежується.
П. 4 наказу в.о. директора КНП «Світловодська центральна районна лікарня» Світловодської міської ради від 13 січня 2023 року № 01-06/34 «Про врегулювання питання оплати праці» передбачає проведення преміювання працівників у відповідності до положення колективного договору про преміювання працівників та є релевантним п. 3 Положення про преміювання працівників, що свідчить про безпідставність доводів позивачки. 
Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду обставини, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , в зв`язку з чим в його задоволенні належить відмовити. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
У відповідності до ст. 141 ЦПК України понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору відносяться на її рахунок. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 12, 13, 78, 79, 89, 141, 206, 264, 265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Світловодська центральна районна лікарня» Світловодської міської ради про визнання частково недійсним та нікчемним наказу – відмовити. 
Судові витрати у справі віднести на рахунок позивача. 
Рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повне судове рішення складено 30 червня 2026 року.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому відповідного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: Комунальне некомерційне підприємство «Світловодська центральна районна лікарня» Світловодської міської ради, місцезнаходження: 27500, Кіровоградська область, Олександрійський район, місто Світловодськ, вул.. Павлова, 16 , код ЄДРПОУ 01995083.

Суддя Н.Л.Волошина