П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/17003/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Жданкіна Н.В. Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П. 
21 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Полотнянка Ю.П. 
суддів: Драчук Т. О.  Смілянця Е. С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Могилів-Подільської міської ради Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до суду з позовом до Могилів - Подільської міської ради Вінницької області (далі також - відповідач), в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення 50 сесії 8 скликання Могилів-Подільської міської ради від 12.11.2024 №1218 "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 ";
- зобов`язати Могилів-Подільську міську раду нарахувати та виплатити позивачу середній розмір заробітної плати отриманої до звільнення за виборною посадою сільського голови Карпівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області за 6(шість) місяців у відповідності до довідки виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради від 03.02.2021 №77.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30.06.2025 позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради від 12.11.2024 №1218.
Зобов`язано Могилів-Подільську міську раду нарахувати та виплатити ОСОБА_1 із місцевого бюджету середню заробітну плату, яку вона одержувала на посаді сільського голови Карпівської сільської ради, за шість місяців.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 10.04.2001 призначена на посаду завідуючої Карпівського дошкільного виховного закладу; 07.10.2003 - звільнена з посади завідуючої Карпівського дошкільного виховного закладу, в зв`язку з обранням сільським головою.
07.10.2003 позивачка була обрана сільським головою Карпівської сільської ради Могилів- Подільського району Вінницької області.
12.11.2020 р. підпунктом 1.9 пункту 1 рішення Могилів - Подільської міської ради Вінницької області №10 визнано такими, що закінчились повноваження голови Карпівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області ОСОБА_1 .
23.12.2020 ОСОБА_1 звернулась до міського голови ОСОБА_2 із заявою про здійснення нарахування та виплати вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку за останнім місцем роботи на виборній посаді сільського голови протягом 6-ти місяців.
До заяви додала копію паспорта, РНОКПП, копію трудової книжки, довідку про відсутність місця роботи за попередньою посадою, довідку Центру зайнятості про те, що не перебуває на обліку.
01.02.2021 виконавчим комітетом Могилів-Подільської міської ради листом за вих. №12-07/38 повідомлено, що в задоволенні заяви відмовлено оскільки наявність іншої працевлаштованої особи на попередньому місці роботи ОСОБА_1 не є належною підставою для здійснення виплати. Окрім цього, в листі від 18.12.2020 р. № 1130/01-17 відсутня інформація чи пропонувалась інша рівноцінна робота (посада) на тому ж самому або, за згодою заявниці, на іншому підприємстві, в установі, організації..
Не погоджуючись із такою позицією суб`єкта владних повноважень, позивачка звернулась до суду із позовом.
Рішенням Вінницького окружного суду від 15.12.2022 у справі №120/1770/21 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради щодо не прийняття рішення за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 від 23.12.2020 та зобов`язано виконавчий комітет Могилів - Подільської міської ради розглянути повторно заяву ОСОБА_1 від 23.12.2020 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В решті позовних вимог відмовити.
27.01.2022 рішенням Виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 , керуючись ст.52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на виконання рішення суду у справі №120/1770/21, відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні вимог викладених у заяві від 23.12.2020 щодо виплати середньої заробітної плати, яку вона одержувала на виборній посаді у Карпівській сільській раді, за період працевлаштування з 13.11.2020 по 13.05.2021, але не більше шести місяців.
Не погоджуючись із таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивачка звернулась до суду із позовом.
Рішенням Вінницького окружного суду від 07.12.2022 у справі №120/6029/22 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради від 27.01.2022 №37.
Як зазначає позивач, у зв`язку з прийнятим рішенням суду у справі № 120/6029/22 вона звернулась до відповідача з заявою від 10.02.2023 № 02-10/116-з щодо необхідності розгляду її заяви від 23.12.2020 № 12-08/1260-з так, як рішення виконавчого комітету за результатами розгляду такої заяви було скасовано в судовому порядку та відповідно така заява на виконання Закону України «Про звернення громадян» є нерозглянутою.
Листом виконавчого комітету Могилів – Подільської міської ради Вінницької області від 01.03.2023 № 02-11/90 на її заяву від 10.02.2023 № 02-10/116- з позивачу було відмовлено в розгляді заяви від 23.12.2020 № 12-08/1260-з у зв`язку з тим, що рішенням суду в справі №120/6029/22-а зобов`язальних дій щодо повторного розгляду такої заяви не встановлено.
Вважаючи таку поведінку відповідача, як протиправну бездіяльність позивач звернулась до суду з позовом.
Рішенням Вінницького окружного суду від 17.01.2024 у справі №120/13625/23 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Зокрема, визнано протиправною бездіяльність Могилів-Подільської міської ради щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 23.12.2020, вхідний № 12-08/1260-з та зобов`язано Могилів-Подільську міську раду розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.12.2020, вхідний № 12-08/1260-з, прийнявши рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.
12.11.2024 рішенням Виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 , враховуючи рішення суду від 17.01.2024 по справі №120/13625/23, відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви від 23.12.2020 №12-06/1260-з про виплату середньої заробітної плати за 6 місяців, яку вона одержувала на виборній посаді - Карпівського сільського голови у Карпівській сільській раді.
Не погоджуючись із таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивачка звернулась до суду із даним позовом.
Частково задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що передбачена частиною другою статті 33 Закону № 93-IV гарантія полягає у тому, що одразу після закінчення повноважень особи на виборній посаді вона буде працевлаштована на попередній роботі (посаді) або іншій рівноцінній роботі (посаді), водночас у разі неможливості надання відповідної роботи (посади) такій особі виплачується середня заробітна плата на період працевлаштування, але не більше шести місяців.
Сторонами не заперечується той факт, що після закінчення повноважень як сільського голови ОСОБА_1 23.12.2020 зверталась до сільського голови Могилів-Подільської міської ради для працевлаштування на попередній посаді (яку вона обіймала до працевлаштування до зайняття виборної посади), на що отримала відповідь про неможливість реалізації вказаного права через прийняття на роботу на посаду завідуючого Карпівським дошкільним закладом іншої особи на умовах безстрокового трудового договору.
Суд першої інстанції зауважив, що наведена в спірному рішення обставина відсутності можливості поновлення позивачки за попереднім місцем роботи пов`язана, як то визнає відповідач у спірному рішенні, із невиконанням Відділом освіти Могилів-Подільської РДА гарантій охорони трудових прав ОСОБА_1 , а тому працівник не може нести і негативних наслідків незабезпечення роботодавцем відповідних гарантій.
Рішенням суду першої інстанції позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано відповідне рішення суб`єкта владних повноважень, зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 із місцевого бюджету середню заробітну плату, яку вона одержувала на посаді сільського голови Карпівської сільської ради, за шість місяців.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Правовий статус депутата сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради, гарантії депутатської діяльності визначено в Законі України від 11.07.2002 №93-IV «Про статус депутатів місцевих рад» (далі - Закон № 93-IV).
Відповідно до частин першої, другої статті 6 Закону № 93-IV депутат місцевої ради здійснює свої повноваження, не пориваючи з виробничою або службовою діяльністю. Депутат місцевої ради, обраний секретарем сільської, селищної, міської ради, головою, заступником голови районної, обласної, районної у місті ради, працює у відповідній раді на постійній основі і не може суміщати свою службову діяльність з іншою роботою, у тому числі на громадських засадах (за винятком викладацької, наукової та творчої у позаробочий час), займатися підприємницькою діяльністю, одержувати від цього прибуток, якщо інше не передбачено законом.
Згідно зі статтею 118 Кодексу законів про працю України працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.
Частиною першою статті 33 Закону № 93-IV передбачено, що в разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства. Обраний на виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі, депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із залишенням на цій службі.
З працівником, якого прийнято на роботу (посаду), що її виконував (займав) депутат місцевої ради, укладається строковий трудовий договір; цей договір розривається у разі повернення депутата місцевої ради на роботу, але не пізніш як через три місяці після припинення повноважень депутата місцевої ради.
Відповідно до частини другої статті 33 Закону № 93-IV депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.
У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді.
Системний аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що законодавством гарантується право депутата місцевої ради на надання йому, після закінчення повноважень за виборною посадою, попередньої роботи (посади). У той же час, це право може бути реалізовано за умови наявності посади, або іншої рівноцінної посади.
Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 13.08.2020 по справі № 174/445/16-а, від 26.12.2019 по справі № 570/3880/16-а.
Тобто, саме перебування у трудових відносинах безпосередньо до обрання на виборну посаду і є підставою для реалізації гарантій, передбачених статтею 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».
При цьому, під відсутністю посади/роботи необхідно розуміти лише об`єктивну неможливість надати депутату місцевої ради, звільненому з виборної посади, попередньої посади через ліквідацію підприємства, установи, організації, її скорочення тощо, а не відсутність вакансії у зв`язку з тим, що посаду, яку до обрання на виборну посаду обіймав депутат місцевої ради, було запропоновано іншій особі.
Якщо посаду, яку обіймав депутат місцевої ради до обрання його на виборну посаду у раді, займає інша особа, трудовий договір з нею, у тому числі укладений безстроково, розривається з підстав, передбачених пунктом 6 частини першої статті 40 КЗпП України, частиною другою статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».
Отже, та обставина, що на момент закінчення повноважень позивача як завідуючого Карпівським дошкільним закладом посада, яку вона обіймала до обрання на виборну посаду в Карпівській сільській раді, не є вакантною, не може бути перешкодою для надання їй попередньої посади (роботи).
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 635/1071/17.
Верховний Суд у постанові від 23.05.2018 у справі №219/2204/2016-ц зробив висновок, що гарантії, передбачені частиною другою статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» поширюються на колишніх секретарів сільської ради, які безпосередньо перед обранням на виборну посаду були працевлаштовані на іншій посаді і були звільнені з такого місця роботи згідно з пунктом 5 статті 36 КЗпП України (перехід на виборну посаду). Як наголосив суд касаційної інстанції, трудовий договір має бути припинено саме на підставі, передбаченій пунктом 5 статті 36 КЗпП. Якщо звільнення буде оформлено за іншою підставою (наприклад статті 38 КЗпП), то особа не може претендувати на гарантії частини другої статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад». Саме ці обставини, а не кількість каденцій на які було обрано посадову особу, визначають її право повернутися на місце роботи, де та працювала до обрання на зазначену виборну посаду.
На сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом (частина п`ята статті 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Як вірно підсумував суд першої інстанції, що передбачена частиною другою статті 33 Закону № 93-IV гарантія полягає у тому, що одразу після закінчення повноважень особи на виборній посаді вона буде працевлаштована на попередній роботі (посаді) або іншій рівноцінній роботі (посаді), водночас у разі неможливості надання відповідної роботи (посади) такій особі виплачується середня заробітна плата на період працевлаштування, але не більше шести місяців.
З аналізу наведеної норми вбачається, що законодавець встановив альтернативний механізм гарантій, спрямованих на забезпечення соціального захисту особи після завершення виконання повноважень на виборній посаді.
Сторонами не заперечується той факт, що після закінчення повноважень як сільського голови ОСОБА_1 23.12.2020 зверталась до сільського голови Могилів-Подільської міської ради для працевлаштування на попередній посаді (яку вона обіймала до працевлаштування до зайняття виборної посади), на що отримала відповідь про неможливість реалізації вказаного права через прийняття на роботу на посаду завідуючого Карпівським дошкільним закладом іншої особи на умовах безстрокового трудового договору.
Суд зауважує, що наведена в спірному рішення обставина відсутності можливості поновлення позивачки за попереднім місцем роботи пов`язана, як то визнає відповідач у спірному рішенні, із невиконанням Відділом освіти Могилів-Подільської РДА гарантій охорони трудових прав ОСОБА_1 , а тому працівник не може нести і негативних наслідків незабезпечення роботодавцем відповідних гарантій.
Відтак, суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідачем фактично покладено тягар на позивача щодо невиконанням Відділом освіти Могилів-Подільської РДА гарантій охорони трудових прав ОСОБА_1 .
Таким чином, суд констатує, що відповідачем не була дотримання гарантія працевлаштування особи, передбачена частиною другою статті 33 Закону № 93-IV, оскільки особі не було запропоновано працевлаштування на попередній роботі (посаді) або іншій рівноцінній роботі (посаді), крім того, середня заробітна плата на період працевлаштування виплачена не була.
Доводи апеляційної скарги про те, що виконавчий комітет міської ради та міська рада не є належними суб`єктами щодо забезпечення працевлаштування позивача, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки предметом спору у цій справі є не обов`язок щодо безпосереднього працевлаштування, а правомірність відмови у виплаті середньої заробітної плати. Обов`язок здійснення такої виплати прямо покладено законом на відповідний місцевий бюджет, розпорядником якого є орган місцевого самоврядування, а тому саме відповідач є належним суб`єктом у спірних правовідносинах.
Посилання апелянта на відсутність підпорядкованості між Могилів-Подільською міською радою та Відділом освіти районної державної адміністрації не впливають на вирішення спору, оскільки такі обставини не звільняють орган місцевого самоврядування від виконання обов`язку щодо забезпечення передбачених законом гарантій, зокрема у випадку неможливості надання попереднього місця роботи. Невиконання іншим суб`єктом обов`язку щодо працевлаштування не може покладати негативні наслідки на особу, права якої підлягають захисту.
Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції правових висновків Верховного Суду є безпідставними, оскільки суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що зайнятість посади іншою особою не свідчить про відсутність можливості її надання у розумінні статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», що узгоджується із усталеною судовою практикою.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04) підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.
Також Європейський суд з прав людини у справі «Лелас проти Хорватії» зазначив, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати своєчасного виконання своїх обов`язків.
Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Ґаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії»).
Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачка має право на отримання середньої заробітної плати, яку вона одержувала раніше на виборній посаді у раді, на період працевлаштування, але не більше шести місяців.
Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги про неможливість виконання рішення суду у зв`язку з відсутністю у міської ради рахунків в органах казначейства, оскільки особливості бюджетного обслуговування не впливають на наявність чи відсутність обов`язку, встановленого законом, та не можуть бути підставою для відмови у захисті порушеного права.
Щодо посилань апелянта на невідповідність резолютивної частини рішення суду першої інстанції предмету позову, колегія суддів зазначає, що вказані неточності мають очевидний технічний характер, не впливають на зміст прийнятого рішення та не призвели до неправильного вирішення справи по суті, у зв`язку з чим не можуть бути підставою для його скасування.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин справи та не містять нових обставин чи доказів, які б спростовували правильність його висновків.
Отже, переглянувши рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах вимог та доводів апеляційної скарги відповідача, у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Отже, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Драчук Т. О.    Смілянець Е. С.